Справа № 234/2489/19
Суддя: Заборський В. О.
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/2489/19
Провадження № 2-а/234/67/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Сторчай А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Молодика Артура Віталійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Молодика А.В. (далі поліцейський Молодик А.В.), в якому просила визнати дії поліцейського щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.122 КУпАП протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №788170 ч.5 ст.122 КУпАП від 25.01.2019 року, винесену поліцейським Молодиком А.В..

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що 25.01.2019 року поліцейським Молодиком А.В. винесена постанова, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020,00 грн., у зв'язку з тим, що 25.01.2019 року о 22-30 год. по вул. Залізничній м. Краматорська, біля будинку №53, залізничного вокзалу, вона зупинила транспортний засіб на місці, де дозволено стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю, позначеного додатковою табличкою 7.17 та розміткою 1.30, чим порушив п.п. 8.4г ПДР України.

З вказаною постановою позивач не погодилася, оскільки на місці зупинки було встановлено наступні дорожні знаки та таблички до них: дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю», яка означає, що дія знаку 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», і табличкою до нього 7.1.4 «Відстань до об'єкта», яка означає - відстань до об'єкта, що розташований біля, на якій вказана відстань 10 м.

Працівники поліції стверджували, що нею зупинено транспортний засіб на місці, де дозволено стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю, чим порушено п.п. 8.4г ПДР України, так як на цьому місці є дорожня розмітка 1.30 та встановлена табличка 7.17.

Однак, по перше, п.п.8.4 ПДР тільки інформує, що дорожні знаки поділяються на групи: г) наказові, показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження. Правила зупинки та стоянки передбачені розділом 15 ПДР «Зупинка і стоянка». Дорожній знак 5.38 ПДР, встановлений у визначеному місці відноситься до інформаційно-вказівних знаків, та не відноситься до наказових знаків, що є не зрозумілим яким чином позивач порушила п.п.8.4г ПДР. По друге, на час складання протоколу дорожньої розмітки видно не було, так як проїзна частина була у сніжному накаті. По третє, табличка 7.2.5 «Зона дії» позначає напрямок і зону дії знаків 3.34-3.37 у разі заборони зупинки або стоянки вздовж однієї сторони майдану, фасаду забудови та інше. У разі застосування разом із заборонними знаками таблички зменшують зону дії знаку. Дорожніх знаків 3.34-3.37 ПДР в місця зупинки позивача не було, а тому твердження працівників поліції є безпідставними, тому позивач вважає, що в її діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, у звязку з чим просить суд оскаржувану постанову скасувати.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача, адвокатом Нещерет О.С. до суду надано заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце цього засідання повідомлений належним чином. У наданому суду відзиві проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував у зв'язку з їх безпідставністю.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що поліцейським Молодиком А.В. 25.01.2019 року винесено постанову серії НК № 788170 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн., у зв'язку з тим, що 25.01.2019 року о 22-30 год. у м. Краматорську, вул.. Залізнична №53, вона керуючи транспортним засобом здійснила зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інваліди» та позначеного дорожньою розміткою 1.30, чим порушила п.п.8.4г ПДР України, адміністративна відповідальність за що передбачена ч.5 ст.122 КУпАП.

Не визнаючи себе винною у вчиненні вказаного правопорушення, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

За приписами ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року (далі Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху. Відповідно до п. 8.5.1 цих Правил, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Розділом 33 Правил регламентовано, що знак 5.38 з табличкою до дорожнього знаку 7.17 та табличкою до дорожнього знаку 7.2.5 «зона дії знаку» визначає місце, де дозволено здійснювати стоянку лише транспортним засобам, якими керують водії з інвалідністю чи в яких перевозять осіб з інвалідністю.

За приписами ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю», - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (п. 6 Інструкції). Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (п. 8 Інструкції).

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як встановлено судом із наданих представником позивача світлин та відеозапису з бодікамер, позивач здійснила зупинку свого автомобіля біля залізничного вокзалу у м. Краматорськ в зоні дії знаків: дорожній інформаційно-вказівний знак 5.38 «Місце стоянки», який застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів; табличка до дорожніх знаків 7.17 «Особи з інвалідністю», яка означає, що дія знаку 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог ПДР України. Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

Нижче під цим дорожнім знаком та табличкою розміщена ще одна табличка, та як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, це є табличка 7.2.5 «Зона дії», яка позначає напрямок і зону дії знаків 3.34,3.35,3.36,3.37 у разі заборони зупинки або стоянки вздовж однієї сторони майдану, фасаду забудови та інше. У разі застосування разом із заборонними знаками, табличка зменшує зону дії знаків. Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

Відповідач у запереченнях зазначає, що згідно п.10.9.6 ДСТУ 4100:2014 таблички 7.2.2-7.2.6 «Зона дії» потрібно застосовувати тільки із знаками 3.34-3.37, тому доводи відповідача, що разом із дорожнім знаком 5.38 «Місце стоянки» застосовано табличку 7.2.5 «Зона дії» безпідставні.

Також відповідач послався на п.10.11.4 ДСТУ 4100:2014 стосовно того, що дорожні знаки допускають застосовувати у випадках, не передбачених цим стандартом, якщо необхідність їхнього застосування обґрунтована конкретними умовами дорожнього руху, у зв'язку з чим відділом транспорту, зв'язку та енергетики Краматорської міської ради за погодженням з відділенням безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ УПП в Донецькій області ДПП було прийнято рішення встановити дорожній знак 7.2.5 «Зона дії».

Однак відповідач не надав суду відповідний документ, що підтверджує прийняття такого рішення, а також не врахував, що в наведеному пункті ДСТУ йдеться мова про певні виключення у застосуванні дорожніх знаків, а не табличок до них, та 7.2.5 «Зона дії» є табличкою до конкретних дорожніх знаків, а саме 3.34-3.37.

З огляду на вищезазначене, під табличкою до дорожніх знаків 7.17 «Особи з інвалідністю» розміщена табличка до дорожніх знаків 7.1.4 «Відстань до об'єкта», яка позначає відстань до об'єкта, що розташований біля дороги. Табличка розміщується безпосередньо під знаком, з яким вона застосовується.

Таким чином, застосування вищевказаної таблички під дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17 означає, що відстань до місця для стоянки мотоколясок і автомобілів, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» від дорожнього знаку складає 10 метрів.

Що стосується дорожньої розмітки 1.30 , яка позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», то наявність такої дорожньої розмітки відповідачем взагалі не доведена, оскільки згідно наданих світлин та відеозапису дорожнє покриття в місці зупинки автомобіля покрито настом снігу, та навіть при наявності такої дорожньої розмітки слід враховувати положення п.8.2 ПДР України, де зазначено, що дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою.

У відзиві на позовну заяву відповідач сам зазначив, що відповідно до п.8.5-1 ПДР України дорожня розмітка застосовується відповідно до цих правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту, повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби, на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасникам дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

Таким чином, з огляду на розташування в місці зупинки автомобіля позивачки саме такої сукупності дорожнього знаку та табличок суд вважає, що у діях водія ОСОБА_1 порушення п.п.8.4г ПДР України відсутні.

Відповідно до пункту 3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що постанова поліцейського Молодик А.В. серії НК №788170 від 25.01.2019 року про застосування до ОСОБА_1. адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн. підлягає скасуванню, а справа закриттю.

В частині позовних вимог про визнання дій поліцейського Молодик А.В. протиправними слід відмовити, оскільки по даній категорії справ не передбачено такого способу захисту, а скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивачки є належним і достатнім засобом захисту її прав.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 8-10, 13, 72 74, 77, 243, 244, 245 -246, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Молодика Артура Віталійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 788170 від 25.01.2019, винесену поліцейським роти №4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Молодиком Артуром Віталійовичем, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій поліцейського роти №4 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Молодика Артура Віталійовича - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя В. О. Заборський