Справа № 2040/6282/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 р. Справа № 2040/6282/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бегунца А.О. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018, суддя Сліденко А.В., 61022, м. Харків, майдан Свободи,6, повний текст складено 28.11.18 по справі № 2040/6282/18

за позовом ОСОБА_1

до Харківського апеляційного суду

про визнання неправомірними дій по розгляду скарг ОСОБА_1 від 12.06.2018 р., 02.07.2018 р., від 24.07.2018 р., зобов'язання відновити порушені права ОСОБА_1 по розгляду скарг від 12.06.2018 р., 02.07.2018 р., від 24.07.18р,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Апеляційного суду Харківської області, в якому просив визнати дії Апеляційного суду Харківської області по розгляду скарг ОСОБА_1 від 12.06.2018 р. та 02.07.2018 р. неправомірними; зобов'язати Апеляційний суд Харківської області відновити порушені права ОСОБА_1 по розгляду скарг від 12.06.2018 р. та 02.07.2018 р.

10.10.2018 р. позивач подав до Харківського окружного адміністративного суду процесуальний документ про доповнення та зміну позову, зазначивши в якості відповідача Харківський апеляційний суд та виклавши вимоги про 1) визнання дій Харківського апеляційного суду по розгляду скарг ОСОБА_1 від 12.06.2018 р., 02.07.2018 р., від 24.07.2018 р. неправомірними; 2) зобов'язання Харківський апеляційний суд відновити порушені права ОСОБА_1 по розгляду скарг від 12.06.2018 р., 02.07.2018 р., від 24.07.2018 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та змінити судове рішення.

Харківським апеляційним судом надано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, вислухавши представників сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що спір виник з приводу процедури та результатів розгляду Апеляційним судом Харківської області звернень громадянина ОСОБА_1 від 12.06.2018 р. (далі за текстом - Скарга №1; стосовно відсутності на поштовому конверті, до якого була вкладена копія постанови Апеляційного суду Харківської області від 30.05.2018 р. по справі №639/4913/15-ц, реквізитів відправника - Апеляційного суду Харківської області), від 02.07.2018 р. (далі за текстом - Скарга №2; стосовно знаходження Скарги №1 у матеріалах цивільної справи №639/4913/15-ц, неприйняття за Скаргою №1 адекватних заходів до винних осіб, несповіщення про вжиті за Скаргою №1 заходи), від 24.07.2018 р. (далі за текстом - Скарга №3; стосовно несвоєчасного направлення копії ухвали від 02.07.2018 р. по справі №630/7918/15-ц про відкриття апеляційного провадження та відстрочення оплати судового збору лише 13.07.2018 р., що призвело до позбавлення можливості подати заяву про відмову від апеляційної скарги та вирішення апеляційної скарги по суті постановою від 18.07.2018 р.).

Вважаючи дії відповідача по розгляду скарг неправомірними, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для відмови у позові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини з приводу розгляду органами державної влади звернень громадян унормовані, насамперед, приписами ст. 40 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян».

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 4 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

За приписами ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Правовий висновок Верховного Суду з приводу застосування ч. 2 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» міститься у постанові від 20.09.2018 року по справі №826/20839/15 (адміністративне провадження №К/9901/8844/18) та полягає у тому, що у разі відсутності засідання з розгляду звернення громадянин не запрошується для вирішення звернення по суті.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідь на Скаргу №1 та Скаргу №2 була надана листом Апеляційного суду Харківської області від 12.07.2018 р. №Н-131/59975.

Даний лист містить посилання на те, що Скарга №1 вже була розглянута станом на 21.06.2018 р., наслідком чого стало повторне направлення на адресу заявника копії постанови Апеляційного суду Харківської області від 30.05.2018 р. по справі №639/4913/15-ц.

Між тим, відсутність окремої відповіді за Скаргою №1 у даному конкретному випадку жодним чином не погіршує правового становища зацікавленої особи - заявника, оскільки остаточна відповідь листом від 12.07.2018 р. була надана у межах 30-денного строку згідно з ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах обставина відсутності на поштовому конверті реквізитів відправника поштової кореспонденції не спричинила і об'єктивно була нездатна спричинити для особи жодних негативних наслідків, адже позивач самостійно та добровільно визнає факт знаходження у згаданому відправленні копії постанови Апеляційного суду Харківської області від 30.05.2018 р. по справі №639/4913/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що Скарга №1 була адресована не Апеляційному суду Харківської області, а зовсім іншій особі - ПАО «Укрпошта» і лише копія даного документу направлялась голові Апеляційного суду Харківської області.

Водночас із цим, Закон України «Про звернення громадян» не зобов'язує орган управління (нагляду, контролю) розглядати саме копії звернень.

При цьому, Скарга №2 стосувалась процедури та результату вирішення питань за Скаргою №1, а до органу громадянин спрямував не оригінал, а копію цього документа.

Обставини повторного направлення Апеляційним судом Харківської області відповідного судового рішення з правильним оформленням поштового відправлення прав та інтересів позивача не зачіпають, не є порушенням закону, у даному спірному випадку є виправданою управлінською дією владного суб'єкта.

З тексту листа Апеляційного суду Харківської області від 12.07.2018 р. №Н-131/59975 чітко вбачається, що причиною не запрошення громадянина є відсутність потреби в особистій участі при перевірці доводів скарги, а не відсутність самого засідання органу.

Судом першої інстанції вірно враховано, що обраний Апеляційним судом Харківської області у спірних правовідносинах варіант організації реалізації управлінської функції при розгляді і вирішенні Скарги №1 та Скарги №2 жодним чином не погіршив правового становища особи, не вплинув на зміну стану суб'єктивних прав та обов'язків.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог у цій частині.

Щодо поданої ОСОБА_1 Скарги №3, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Скаргою №3 заявник звернувся до Апеляційного суду Харківської області з приводу невчасного направлення поштою ухвали Апеляційного суду Харківської області від 02.07.2018 р. по справі №630/7918/15-ц (провадження №22-ц/790/3945/18).

За доводами Скарги №3 порушення прав та інтересів фізичної особи - громадянина втілились у 1) неможливості реалізації відповідачем права на подачу відзиву, 2) позбавленні ОСОБА_1 права на відмову від апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 27.03.2018 р.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідь на Скаргу №3 була надана листом Апеляційного суду Харківської області від 31.07.2018 р. №Н-158/66611.

Судом першої інстанції вірно враховано, що незважаючи на невірне зазначення заявником у тексті Скарги №3 номеру цивільної справи №630/7918/15-ц (замість правильного - 639/7918/15-ц) цей недолік було виявлено та належно враховано апеляційним судом.

Доводи Скарги №3 в частині порушення Апеляційним судом Харківської області прав відповідача по цивільній справі є юридично неспроможними, оскільки з пояснень самого позивача по даній адміністративній справі з'ясовано, що у цивільній справі №639/7918/15-ц фізична особа - громадянин ОСОБА_1 є позивачем.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість доводів позивача стосовно позбавлення права на відмову від апеляційної скарги, адже, використавши надане ст. 129 Конституції України та приписами Цивільного процесуального кодексу України право на апеляційне оскарження судового рішення, ініціатор процедури апеляційного перегляду судового рішення, об'єктивно здатний реалізувати право на відмову від поданої ним скарги безвідносно до поведінки будь-якого суб'єкта права.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції у відповідача були витребувані відомості стосовно організації управлінської роботи даного органу судової влади.

З наданих відповідачем документів випливає, що у період 10.07.2018 р. - 12.07.2018 р. у відділі документального забезпечення та контролю Апеляційного суду Харківської області працювало 14 робітників, з яких 6 знаходились у щорічній основній відпустці.

За червень 2018 р. Апеляційним судом Харківської області лише за вхідною кореспонденцією було одержано 3 936 матеріалів, за липень 2018 р. - 4 537 матеріалів, за вихідною кореспонденцією оформлено за червень 2018 р. - 10 806 матеріалів, за липень 2018 р. - 12 260 матеріалів.

Всі ці обставини достатньою мірою бути викладені у тексті листа Апеляційного суду Харківської області від 31.07.2018 р. №Н-158/18/66611.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у діяннях Апеляційного суду Харківської області з приводу розгляду та вирішенню Скарги №3 не виявлено порушень закону, котрі б порушували права та інтереси зацікавленої особи - заявника.

Крім того, на відсутність факту порушеного права або ущемленого інтересу у спірних правовідносинах однозначно та беззаперечно показує і сам предмет Скарги №1, Скарги №2 та Скарги №3.

Так, у кожній із перелічених скарг заявник клопотав про вжиття адекватних заходів.

Зміст наданих апеляційним судом листів-відповідей на звернення скаржника, подані до суду апеляційним судом докази, а також загальновідомі обставини стосовно умов та режиму роботи судів загальної юрисдикції протягом поточного періоду 2018 р. засвідчують, що вжиті апеляційним судом заходи поза розумним сумнівом є цілком достатніми для з'ясування об'єктивної істини у порушених заявником питаннях.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Апеляційний суд Харківської області при розгляді скарг ОСОБА_1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством України. Будь-яких охоронюваним законом прав та свобод ОСОБА_1 при розгляді скарг не порушено.

Колегією суддів не приймаються до уваги посилання позивача на те, що робітники Харківського апеляційного суду не понесли жодних стягнень у зв'язку зі своїм несумлінним ставленням до своїх посадових обов'язків, оскільки листом від 12.07.2018 №Н-131/59975 повідомлялось, зокрема, що керівництвом суду звернуто увагу ОСОБА_2 на неухильне дотримання вимог чинного законодавства та відповідних інструкцій при оформленні поштової кореспонденції та недопущення зазначених випадків у майбутньому. Крім того, начальнику відділу документального забезпечення та контролю ОСОБА_3 запропоновано посилити контроль за оформленням працівниками відділу поштової кореспонденції.

Колегією суддів не приймаються до уваги посилання апелянта про те, що при вирішенні питання про відвід судом першої інстанції не постановлено ухвалу про зупинення провадження для передачі справи іншому складу суду для розгляду, оскільки ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 заяву про відвід залишено без розгляду.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі стосовно допуску в якості представника відповідача ОСОБА_4 за відсутності належним чином завіреної довіреності, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи місять належним чином завірене доручення, видане Харківським апеляційним судом на уповноваження начальника відділу судової статистики та узагальнення судової практики Харківського апеляційного суду ОСОБА_4 представляти інтереси Харківського апеляційного суду при розгляді справи №2040/6282/18.

Крім наведеного, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про ненадання суддею Сліденко А.В. в судовому засіданні посвідчення судді з підписом Президента України та проведення Харківським окружним адміністративним судом судових засідань в кабінеті, замість залу судових засідань, а також посилання апелянта на відсутність в резолютивній частині суті позову, які, на його думку призвели до неправильного вирішення цього спору, оскільки колегія суддів вважає їх несуттєвими і такими, що в будь - якому разі не могли вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі № 2040/6282/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді А.О. Бегунц І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 22.04.19.