Справа № 9901/163/19
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 квітня 2019 року

Київ

справа №9901/163/19

адміністративне провадження №П/9901/163/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Верховної Ради України, в якому просив визнати, що приховування корупції, тяжких та особливо тяжких злочинів порушує статтю 3 Конституції України; визнати, що згідно зі статтею 1 Конституції України остання є правовою державою; визнати, що всі суди України повинні виконувати вимоги Конституції України, яка має найвищу юридичну силу; визнати діяльність Верховної Ради України при прийнятті Кримінального процесуального кодексу України такою, що дозволяє корумпованим посадовим особам не виконувати Конституцію та закони України; зобов'язати відповідача внести зміни до Кримінального процесуального кодексу України щодо виключення можливості приховування злочинів, а також автоматичного відшкодування моральної шкоди заявнику; зобов'язати відповідача вжити встановлені законом заходи для звільнення голови Державного бюро розслідувань ОСОБА_2 з займаної посади; надати безоплатну правничу допомогу в порядку, встановленому законом.

Верховний Суд ухвалою від 02 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху через її невідповідність вимогам пунктів 2, 4 частини п'ятої статті 160, частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звернув увагу позивача на необхідність складення позовної заяви державною мовою.

19 квітня 2019 року до Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Верховного Суду Пасічник С.С., визначеної головуючим суддею для розгляду даної справи, в якій позивач мотивує відвід тим, що ухвала про залишення позовної заяви без руху, на його переконання, є неправосудною.

Відповідно до частини третьої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Вирішуючи заяву позивача про відвід судді Пасічник С.С., приходжу до висновку, що заява не може бути задоволена, зважаючи на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

При вирішенні заяви позивача про відвід судді Пасічник С.С. не виявлено будь-яких обставин, які б давали підстави для її відводу.

Доводи ж позивача, зазначені в заяві про відвід судді, фактично зводяться до його незгоди з ухвалою про залишення позовної заяви без руху.

Однак незгода з процесуальним рішенням судді не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Інші обставини, якими позивач обґрунтовує свої сумніви у неупередженості та об'єктивності судді Пасічник С.С., є суб'єктивними судженнями, які не дають підстав для висновку про упередженість та необ'єктивність цього судді.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно з частиною 4 статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Таким чином, заяву ОСОБА_1 належить передати на автоматизований розподіл для визначення в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, судді, який вирішуватиме питання про відвід за цією заявою.

Підстави для зупинення провадження у справі відсутні, оскільки провадження у справі не відкрито.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С. передати на автоматизований розподіл для визначення в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, судді, який вирішуватиме питання про відвід за цією заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

С.С. Пасічник,

Суддя Верховного Суду