Справа № 200/2847/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 р. Справа№200/2847/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнання неправомірними дії Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з проведення розрахунку пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 2,81425, зобов'язання Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії з використанням індивідуального коефіцієнту середнього заробітку 3,44, зобов'язання Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 заборгованості по пенсії, з моменту призначення пенсії по день перерахунку, з урахуванням, фактично отриманої пенсії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дії Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з проведення розрахунку пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 2,81425, зобов'язання Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії з використанням індивідуального коефіцієнту середнього заробітку 3,44, зобов'язання Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 заборгованості по пенсії, з моменту призначення пенсії по день перерахунку, з урахуванням, фактично отриманої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Маріупольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області при призначенні йому пенсії був взятий індивідуальний коефіцієнт середнього заробітку 2,81425. Однак позивач вважає, що управлінням незаконно використало для розрахунку пенсії даний коефіцієнт середнього заробітку, так як найбільш вигідним для розрахунку коефіцієнта були на момент призначення пенсії, індивідуальний коефіцієнт середнього заробітку 3,44. Даний коефіцієнт розрахований з заробітних плат за період часу з 01.01.2002 року по 31.12.2006 рік, закріплених в довідці про заробітну плату. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для розрахунку пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Позивач зазначає, що використання відповідачем індивідуального коефіцієнту середнього заробітку 2,81425 призвело до неправильного розрахунку пенсії і як наслідок до її заниження.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивач з 24.02.2014 року перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах по списку № 2, та обчисленої у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідач зазначив, що розмір пенсії позивачу обчислено з урахуванням загального стажу 38 років 08 місяців 16 днів (стаж врахований по 29.02.2016 року), в тому числі по списку № 1 - 01 рік, та заробітної плати визначеної за період з 01.07.2000 року по 28.02.2014 року (164 міс.), станом на 30.09.2017 року складав 4113,42 грн. Відповідач вказував на те, що в умовах солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально в залежності від набутого страхового стажу та отриманого заробітку, з якого сплачуються страхові внески. Відповідач посилається на те, що при призначення пенсії позивачу взята заробітна плата по 30.06.2000 року та з 01.07.2000 року на підставі індивідуальних даних системи персоніфікованого обліку. Відповідач вказує на те, що чинним законодавством не встановлено право позивача самостійно визначати коефіцієнт заробітної плати для призначення/перерахунку пенсії, це є повноваженнями органу Пенсійного фонду України. Крім того, відповідач зазначав, що проведення перерахунку пенсії з використанням заробітної плати за 2000 рік та за 2003-2006 рік законодавством не передбачено, оскільки відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року, що спростовує розрахунки позивача. З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10 квітня 2019 року.

10 квітня 2019 року розгляд справи відкладено на 16 квітня 2019 року, у зв'язку з перебуванням судді Олішевської В.В. з 08.04.2019 року по 12.04.2019 року на лікарняному.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явились, суд приходить до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 8-10).

З матеріалів справи встановлено, що 07.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с. 48).

Згідно розрахунку стажу встановлено, що загальний стаж ОСОБА_1 складав - 36 років 7 місяців 17 днів (а.с. 43).

Відповідно до протоколу 1771 від 14.03.2014 року позивачу призначено пенсію з 24.02.2014 року в розмірі 3869,86 грн.: коефіцієнт стажу - 0,37583 (451 міс.), коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,50738, розмір пенсії за віком - 3850,88000, доплата за понад нормований стаж - 18,98000 (за 2 роки) (а.с. 42).

Судом встановлено, що позивач має статус працюючого пенсіонера, в зв'язку з чим відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу здійснюється перерахунок пенсії, у зв'язку зі збільшенням страхового стажу.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено заяву позивача від 27.03.2018 року про перерахунок пенсії, відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно витягу з Підсистеми Призначення та Виплати Пенсії ОСОБА_1 у зв'язку зі зміною стажу проведено перерахунок пенсії (а.с. 83).

Як вбачається з позовної заяви, позивач не погодившись з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати звернувся до управління з заявою про перерахунок пенсії.

Листом від 14.09.2018 року № 723/К-01-01-03 Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 11-12) повідомило позивача про те, що з 24.02.2014 року він перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах по Списку № 2 та обчисленої у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 має статус працюючого пенсіонера.

Розмір пенсії ОСОБА_1, обчислений з урахуванням загального стажу 38 років 08 місяців 16 днів (стаж враховано по 29.02.2016 року), в тому числі по Списку № 1 - 01 рік, та заробітної плати, визначеної за період з 01.07.2000 року по 28.02.2014 року (164 міс.) станом на 30.09.2017 року складав 4113,42 грн.

В умовах солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально в залежності від набутого страхового стажу та отриманого заробітку, з якого сплачуються страхові внески.

З 01.10.2017 року проведено масовий перерахунок пенсії відповідно до Закону України від 03.10.2017 року № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з використанням показника середньої заробітної плати 3764,40 грн. та показника вартості одного року страхового стажу 1%. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановлено в розмірі 1452 грн.

Індивідуальний коефіцієнт стажу - 0,39667.

Середній заробіток для обчислення пенсії за період з 01.07.2000 року по 28.02.2014 року за даними персоніфікованого обліку, становить 10593,96 грн. (3764,40 грн. - показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2016 рік*2,81425 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

Статтею 28 Закону № 1058 передбачено, що за кожний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам пенсія збільшується на 1% основного розміру, але не більше 1% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. При страховому стажі 39 років (38+1(Список № 1) понад нормований стаж складає 4% (39-35).

Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 року став складати 4245,27 грн., де:

З 01.04.2018 року відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 в автоматичному режимі було проведено до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058.

Розмір пенсії ОСОБА_1, обчислений з урахуванням стажу 40 років 08 місяців 16 днів (стаж враховано по 28.02.2018 року), в тому числі по Списку № 1 - 01 рік, та заробітної плати, визначеної за період з 01.07.2000 року по 28.02.2018 року (212 міс.), станом на 01.04.2018 рік став складати 4478,63 грн.

Доплату по перерахунку пенсії з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року в сумі 233,36 грн. Пенсія ОСОБА_1 отримана в травні 2018 року разом із новою пенсією за травень в сумі 4478,63 грн. Загальна сума пенсії ОСОБА_1 в травні 2018 року склала 4711,99 грн. Також, зазначено, що пенсію ОСОБА_1 обчислено у відповідності до чинного законодавства на підставі документів, наявних в пенсійній справі.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не погоджується з діями відповідача стосовно застосування індивідуального коефіцієнту заробітної плати 2,81425, для обчислення якого була врахована заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року по 28.02.2014 року.

Позивач вважає, що зазначений індивідуальний коефіцієнт заробітної плати повинен розраховуватися за період часу з 01.01.2002 року по 31.12.2006 року, в зв'язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі статтею 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058 (чинного на момент призначення пенсії), передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1058 (чинного на момент призначення пенсії) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (чинного на момент призначення пенсії) розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону № 1058 (чинного на момент призначення пенсії) За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Приписами ч. 1 ст. 28 Закону № 1058 (чинного на момент призначення пенсії) Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (чинного на момент призначення пенсії) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

З аналізу положень статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, однак за бажанням пенсіонера може враховуватися заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Суд зазначає, що управління при призначенні пенсії може враховуватися заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу, однак у даному випадку до уваги береться заробітна плата (дохід), який нараховувався позивачу у період до 1 липня 2000 року.

Судом встановлено, що для призначення пенсії позивачу була взята заробітна плата по 30.06.2000 року та з 01.07.2000 року відповідно до системи персоніфікованого обліку.

Таким чином, суд зазначає, що проведення перерахунку пенсії з використанням заробітної плати за період з 2002 року по 2006 року законодавством не передбачено, оскільки відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року, що спростовує розрахунки позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Крім цього, вищезазначене рішення Європейського суду зправ людини по справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, яке відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

У відповідності до вимог ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

З наведеного вбачається, що відповідачем позивачу призначена та виплачується пенсія в порядку та у розмірі, що передбачений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання неправомірними дій Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з проведення розрахунку пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 2,81425, зобов'язання Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії з використанням індивідуального коефіцієнту середнього заробітку 3,44, зобов'язання Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 заборгованості по пенсії, з моменту призначення пенсії по день перерахунку, з урахуванням, фактично отриманої пенсії.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові у задоволенні позовних вимог судовий збір не стягується.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дії Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з проведення розрахунку пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 2,81425, зобов'язання Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії з використанням індивідуального коефіцієнту середнього заробітку 3,44, зобов'язання Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 заборгованості по пенсії, з моменту призначення пенсії по день перерахунку, з урахуванням, фактично отриманої пенсії - відмовити повністю.

Повний текст постанови складено та підписано 22 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Олішевська В.В.