Справа № 537/5566/18
Суддя: Фадєєва С. О.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/19/2019
Справа № 537/5566/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Фадєєвої С.О. за участі секретаря Герасименко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, де просить ухвалити рішення, яким визнати незаконними дії інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 щодо складення постанови серії ЕАВ № 751645 від 24.11.2018 про адміністративне правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за ч. 1 ст.121 КУпАП; визнати вказану постанову незаконною та скасувати, а провадження в адміністративній справі відносно нього закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що постановою серії ЕАВ № 751645 від 24.11.2018 інспектора патрульної роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ОСОБА_2 на нього було накладено адміністративне стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, у виді штрафу в сумі 255 грн. Вважає, що постанова винесена безпідставно. Вказав, що інспектором істотно порушені його права, вимірювання швидкості руху автомобіля, яким він керував, було здійснено приладом із функцією фото та відео фіксації, але не в автоматичному режимі, а у ручному режимі, а тому інспектор не мав права використовувати вказаний прилад. Також зазначив, що постанову винесено на місці вчинення правопорушення та відразу після того, як воно ніби то було вчинене, а тому він не мав часу скористатися правом подачі доказів, заявити клопотання, користуватися правовою допомогою тощо, йому не була вручена повістка, яка повинна вручатися не менш як за три доби до слухання справи, що забезпечило б реалізацію прав, передбачених ст..268 КУпАП. У оскаржуваній постанові ніяким чином не зафіксована його незгода із постановою, до неї не долучено доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень його та свідків, висновку експерта, речових доказів тощо. З цих підстав вважає дії інспектора незаконними, а прийняту постанову протиправною. З урахуванням викладеного, просив позов задовольнити.

Відповідач інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 подав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що постанова винесена за ст..122 ч.1 КУпАП. Вважає, що він не порушив процедуру щодо ухвалення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень та мав право розглянути справу про зазначене адміністративне правопорушення. Застосування ним лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 відповідає вимогам закону. Вказує, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених вимог. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Позивачем ОСОБА_1 також надано суду письмові пояснення, де останній вказав, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором не були з»ясовані всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності. Сам характер порушення Правил дорожнього руху і його обставини свідчить про неможливість його вчинення без свідків або доказів. Вказав, що наданий відповідачем запис не є безперервним та складається з окремих частин, а дорожні знаки розміщені неналежним чином, оскільки дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» не дублюється. Крім того, швидкість його руху зафіксована неналежним приладом, який працював у ручному, а не в автоматичному режимі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 повторно не з»явився, надав суду заяву, де просив справу розглядати без його участі.

Відповідач інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у письмовому відзиві на позов просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до судового засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлялася в порядку, встановленому законодавством.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, постановою інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 від 24.11.2018 року серії ЕАВ № 751645 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Згідно копії постанови, 24.11.2018 о 10 год. 25 хв. в м.Решитилівка по вул. Чумацька,143 водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Lexus», д.н. НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 78 км/год, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті на 28 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20 ТС000800. Додається відео з камери ВІ1100, фото з TruCam.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

В силу п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов'язана встановити наявність складу правопорушення, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані в тому числі знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані в тому числі знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В силу п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі ОСОБА_3 № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

За ч.2 ст.122 КУпАП відповідальність передбачена в тому числі у разі Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. На підтвердження вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем долучено до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери інспектора. Крім того, відповідачем надано суду фотокартку лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС00800 із зображенням автомобіля НОМЕР_2 темного кольору та зазначенням швидкості 78 км/год.

Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача ОСОБА_1, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом №UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 не встановлює неможливість його використовувати. Оскільки прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Крім того, можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявним в матеріалах справи, виданим державною службою спеціального звязку та захисту інформації України, експертним висновком від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних (а.с.21).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС00800 може засвідчувати порушення позивачем швидкісного режиму, а тому може бути належним доказом по справі.

З цих підстав суд вважає, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом зі швидкістю 78 км/год., та, як наслідок порушення ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами. Згідно з координатами на фотознімках приладу водій керував автомобілем в межах населеного пункту.

Суд зазначає, що згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року, на яке посилається позивач, прийняте до внесення змін у ст..258 КУпАП, з яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.258 КУпАП. З цих підстав судом не береться до уваги доводи позивача з приводу неналежного місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З відеозапису з нагрудної камери інспектора, який є безперервним під час спілкування інспектора з ОСОБА_1, вбачається, що інспектор при прийнятті оскаржуваної постанови діяв умежах своєї компетенції, у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з дотриманням вимог ч.2.ст.2 КАС України. До початку розгляду справи ОСОБА_1 були роз»яснені його права, будь-яких клопотань він не заявляв, отже йому було забезпечено можливість реалізації прав, визначених ст..268 КУпАП. .

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено, що прийняте ним рішення є правомірним, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.72 77, 79, 90, 241, 246, 271, 286 КАС України, ст.ст.9, 247 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Фадєєва С.О.