Справа № 200/2447/19-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 р. Справа№200/2447/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Рудь Т.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що, вона 11 грудня 2018 року звернулась до Ясинуватського об'єднаного управління ПФУ Донецької області з заявою про призначення пенсії згідно п.2 ч.2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20.12.2018 року №219/1 в призначенні пенсії відмовлено, оскільки на час звернення позивач не мала необхідного пільгового стажу роботи за списком №1 та №2.

Відповідачем до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди роботи: з 03.09.1990 року по 02.08.2004 року, з 06.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 06.12.2007 року по 31.12.2007 року, з 25.11.2008 року по 31.12.2008 року, з 02.08.2009 року по 30.04.2014 року на підприємстві Донецький казенний заводі хімічних виробів, оскільки підприємство знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

Позивач не погоджується з прийнятим рішення та вважає, що дії відповідача не ґрунтуються на законі, оскільки трудовою книжкою у повній мірі підтверджено трудову діяльність.

Просить суд, скасувати рішення №219/1 про відмову в призначенні пенсії від 20 грудня 2018 року, та зобов'язати Ясинуватське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області розглянути повторно заву про призначення пенсії від 11.12.2018 року відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , та зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період роботи: з 03.09.1990 року по 02.08.2004 року, за Списком №1 з 06.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 06.12.2007 року по 31.12.2007 року, з 25.11.2008 року по 31.12.2008 року, з 02.08.2009 року по 30.04.2014 року на підприємстві Донецький казенний заводі хімічних виробів.

Ухвалою від 15 лютого 2019 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 11 березня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11 березня 2019 року розгляд справи відкладено на 25 березня 2019 року.

25 березня 2019 року розгляд справи відкладено на 09 квітня 2019 року.

09 квітня 2019 року представник відповідача надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якої просив відмовити у задоволені позовних вимог.

09 квітня 2019 року розгляд справи відкладено на 15 квітня 2019 року.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1

11 жовтня 2018 року позивач звернувся до Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року.

Рішенням Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в України Донецької області від 20 грудня 2018 року за №219/1 позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Згідно вказаного рішення: «…до стажу роботи заявника за Списком №1 згідно даних реєстру застрахованих осіб зараховано періоди роботи: з 05.08.2004 по 31.12.2004 р.; з 01.01.2005 по 05.12.2006 р.; з 01.01.2007 по 29.05.2007 р.; з 01.06.2007 по 05.12.2007 р.; з 01.01.2008 по 24.11.2008 р.; з 01.02.2009 по 01.08.2009 р., у Донецькому казенному заводі хімічних виробів, що складає стаж - 4 роки 8 місяців 1 день.

Починаючи з 2010 року, в системі персоніфікованого обліку повинні відображатися дата на номер наказу, яким затверджено результати проведення атестації робочих місць за умовами праці і є інформацією про документ, на підставі якого підприємство надає відомості про стаж роботи, то дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою КМУ від 07.11.2014 р. № 595 встановлено, що на територіях, визначених розпорядженням КМУ від 07.11.2014 р. № 1085-р, органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Отже, перевірити якість проведення атестації за умовами праці на підприємствах, що розташовані на тимчасово не підконтрольній українській владі території, немає можливості. В персоніфікованих відомостях заявника такі дані відсутні.

Тому періоди, наявні в Реєстрі застрахованих осіб, до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано: з 01.02.2010 по 18.02.2010 р.; з 01.03.2010 по 15.03.2010 р.; з 01.04.2010 по 23.04.2010 р.; з 01.05.2010 по 25.05.2010 р.; з 01.06.2010 по 29.07.2010 р.; з 01.08.2010 по 28.12.2010 р.; з 01.01.2011 по 22.01.2011 р.; з 01.02.2011 по 19.02.2011 р.; з 01.03.2011 по 24.03.2011 р.; з 01.04.2011 по 23.04.2011 р.; з 01.05.2011 по 27.05.2011 р.; з 01.06.2011 по 29.06.2011 р.; з 01.07.2011 по 28.08.2011 р.; з 01.09.2011 по 29.09.2011 р.; з 01.10.2011 по 29.10.2011 р.; з 01.11.2011 по 22.12.2011 р.; з 01.03.2012 по 16.03.2012 р.; з 01.04.2012 по 20.05.2012 р.; з 01.06.2012 по 25.06.2012 р.; з 01.08.2012 по 15.08.2012 р.; з 01.09.2012 по 12.01.2013 р.; з 01.04.2013 по 25.04.2013 р.; з 01.05.2013 по 14.05.2013 р.; з 01.06.2013 по 28.06.2013 р.; з 01.07.2013 по 23.07.2013 р.; з 01.08.2013 по 07.08.2013 р.; з 01.09.2013 по 20.09.2013 р.; з 01.10.2013 по 19.10.2013 р.; з 01.11.2013 по 23.11.2013 р.; з 01.12.2013 по 10.12.2013 р.; з 01.03.2014 по 09.03.2014 р.; з 01.04.2014 по 24.04.2014 р.

Страховий стаж заявника відповідно до наданих документів складає: 26 років 4 місяців 24 дні, а пільговий стаж за Списком №1 склав 4 років 8 місяців 1 день, коли на час звернення заявнику необхідно мати 7 років 6 місяців пільгового стажу.»

За таких обставин, відповідачем вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

При цьому, як вказує позивач у позовній заяві, відповідачем при розгляді документів, підтверджуючих пільговий стаж роботи, також не зараховано періоди роботи за Списком №2 з 03.09.1990 року по 02.08.2004 року, за Списком №1 з 06.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 06.12.2007 року по 31.12.2007 року, з 25.11.2008 року по 31.12.2008 року, з 02.08.2009 року по 30.04.2014 року на підприємстві Донецький казенний заводі хімічних виробів.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п'ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до п.3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Пункт 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом під час розгляду справи, згідно відомостей трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 09.07.1990 року позивач у спірний період часу працювала на наступних посадах:

- з 03.09.1990 прийнята в цех 8 «литейщиком пластмасс 2 р» на Донецькому заводі гумово-хімічних виробів, який у подальшому перетворений у Донецький казений завод хімічних виробів;

- з 29.06.1998 року переведена на виробництво товарів народного споживання у Донецькому казаному заводі хімічних виробів;

- з 28.07.2001 року переведена до цеху №8 «литейщиком пластмасс 2 р» у Донецькому казенному заводі хімічних виробів;

- з 02.08.2004 переведена до цеху №3 апаратником комплексної установки у Донецькому казенному заводі хімічних виробів;

- з 25.12.2007 переведена до цеху №1 пакувальником спец виробів у Донецькому казаному заводі хімічних виробів;

- 06.10.2014 року звільнена з Донецького казенного заводу хімічних виробі за власним бажанням.

Отже, всю свою трудову діяльність, починаючи з 03.09.1990 року позивач відпрацювала на одному підприємстві.

Крім того, позивачем були надані довідки про підтвердження фактичного трудового та пільгового стажу де зазначено, що у період з 03.09.1990 року по 02.08.2004 року вона працювала в якості «литейщика пластмасс цеха №8» з повним робочим днем, в технологічному процесі виробництва виготовлення виробів із пластмас, що передбачено списком №2 розділ XXXIII, позиція 399. (Постанова КМУ від 11.03.1994 року №162 , №36 від 16.01.2003 року)., з 03.08.2004 року по 06.10.2014 року на посаді апаратник, потім пакувальник спец виробів, виконувала роботу з повним робочим днем в технологічному процесі виробництва вибухових речовин, спорядження, боєприпасів , що передбачено Списком №1 , розділ IX, позиція 9.2-1,9.3-1,9.7-3а,9.7Зб.(Постанова КМУ від 16.01.2003 року №36).

Також позивачем було надано до відповідача та матеріалів справи: довідку № 127 від 25.10.2018 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; наказ № 51 від 29.01.1993 р. про проведення атестації робочих місць за умовами праці, виданої Донецьким заводом гумо-хімічних виробів; наказ № 69/к від 11.04.1996 р. про проведення атестації робочих місць за умовами праці, видана Донецьким заводом гумо-хімічних виробів; наказ № 370 від 04.09.2001 р. про проведення атестації робочих місць за умовами праці, видана Донецьким казенним заводом хімічних виробів; наказ № 343 від 22.08.2006 р. про проведення атестації робочих місць за умовами праці, видана Донецьким казенним заводом хімічних виробів; особову картку працівника; наказ № 242 від 27.07.2011 р. про проведення атестації робочих місць за умовами праці, видана Донецьким казенним заводом хімічних виробів.

Щодо врахування при призначенні пенсії архівних довідок суд зазначає наступне.

За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Трудовий стаж позивач набув у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначене підприємство також утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами....

В даному випадку Позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності довідки, у зв'язку з наданням зазначеної довідки підприємством, що знаходиться на території, непідконтрольній українській владі.

Також, оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidouv. Turkey", "Cyprusv. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozerv/the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Othersv. Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Відповідно до приписів ст.ст.9,77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх поданих документів, тому є протиправним, з приводу чого, вимога про скасування цього рішення є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, підлягає задоволенню як похідна, позовна вимога позивача про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву від 11.12.2018 року про призначення пенсії відповідно до п.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 03.09.1990 року по 02.08.2004 року, за Списком №1 період роботи з 06.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 06.12.2007 року по 31.12.2007 року, з 25.11.2008 року по 31.12.2008 року, з 02.08.2009 року по 30.04.2014 року на підприємстві Донецький казенний заводі хімічних виробів, відповідно до записів в трудовій книжці.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Скасувати рішення Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №219/1 від 20.12.2018 року про відмову в призначені пенсії.

Зобов'язати Ясинуватське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (86020, Донецька область, смт. Очеретине, м-н. Гідростроітелів, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) та зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період роботи: з 03.09.1990 року по 02.08.2004 року, за Списком №1 періоди роботи з 06.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 06.12.2007 року по 31.12.2007 року, з 25.11.2008 року по 31.12.2008 року, з 02.08.2009 року по 30.04.2014 року на підприємстві Донецький казенний заводі хімічних виробів, відповідно до записів в трудовій книжці.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ясинуватське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (86020, Донецька область, смт. Очеретине, м-н. Гідростроітелів, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 22 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Кониченко О.М.