Справа № 320/6143/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року справа № 320/6143/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг" до ДФС України, Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг" (далі позивач або ТОВ "БВ Трейдінг") з позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач-1 або ДФС України), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ДФС України щодо відмови у реєстрації податкової накладної;

- скасувати рішення комісії, що розглядає письмові пояснення від 13.09.2018 №914444/40780021 про відмову в реєстрації ПН №23 від 02.08.2018 та рішення комісії ДФС з питань розгляду скарг від 03.10.2018 №34063/40780021/2, яким скаргу позивача залишено без задоволення;

- зобов'язати ДФС зареєструвати податкову накладну протягом операційного дня, коли їх було надіслано платником податку №23 від 02.08.2018.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №320/6143/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління ДФС у Київській області (далі відповідач-2 або ДФС України).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у серпні 2018 року на адресу ДФС України засобами телекомунікаційного звязку позивачем було направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №23 від 02.08.2018. Разом з цим, відповідно до квитанції №1 від 30.08.2018 про реєстрацію податкової накладної №23 від 02.08.2018 реєстрацію зупинено у звязку з тим, що податкова накладна відповідає вимогам п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку.

Позивач відмітив, що квитанція №1 від 30.08.2018 про реєстрацію податкової накладної №23 від 02.08.2018 не містить конкретного критерію, на підставі якого контролюючим органом встановлена ризиковість позивача та жодний критерій, наведений у п. 1.6 листа ДФС України, не стосується діяльності позивача.

Також, позивач зазначив, що 11.09.2018 на адресу ДФС України в електронній формі щодо вчинення господарської операції, за результатом якої складена спірна податкова накладна, були направлені пояснення та підтверджуючі документи, достатні для прийняття комісією ДФС України рішення про реєстрацію податкової накладної. У той же час, як стверджує позивач, надані первинні підтверджуючі документи залишились поза увагою контролюючого органу, оскільки 13.09.2018 на електронну адресу позивача надійшло оскаржуване рішення комісії ДФС України №914444/40780021 про відмову в реєстрації податкової накладної №23 від 02.08.2018 у звязку з ненаданням позивачем розрахункових документів.

Позивач звернув увагу, що у свої поясненнях до повідомлення про реальність здійснення господарської операції та правомірність складання податкової накладної №23 від 02.08.2018 чітко відмічено, що підставою для складання та направлення на реєстрацію даної податкової накладної є передача у власність цілісного майнового комплексу, тобто податкова накладна складена на виконання п. «б» п. 187.1 ст. 187 ПК України, а не перерахування попередньої оплати за цілісний майновий комплекс. Тому, на думку позивача, документів, що були надані ДФС України для встановлення реальності здійснення господарської операції цілком достатньо для підтвердження правомірності складання податкової накладної №23 від 02.08.2018.

Крім цього, позивач зазначив, що не погоджуючись із рішенням комісії ДФС, яка розглядає письмові пояснення та копії підтверджуючих документів платників податку, враховуючи абсолютну безпідставність, на думку позивача, відмови у реєстрації спірної податкової накладної, позивачем в електронній формі засобами електронного звязку направлено скаргу на рішення комісії.

Позивач вказав, що за результатом розгляду скарг на електронну адресу позивача надійшло рішення комісії ДФС з питань розгляду скарг, яким скаргу позивача щодо зупинення реєстрації податкової накладної залишено без задоволення та рішення комісії ДФС, яка розглядає письмові пояснення та підтверджуючі документи без змін. В якості підстави у відмові комісія ДФС з питань розгляду скарг послалася на надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття ОСОБА_1 рішення про задоволення скарги та відсутність копій документів, що підтверджують факт реалізації товарів та/або надання документів не у повному обсязі. Проте, позивач звернув увагу, що рішення комісії ДФС з питань розгляду скарг не містить посилання, які саме документи не надано або які документи складені з порушенням.

Враховуючи вищевикладене, позивач у повному обсязі не погоджується із рішеннями комісій ДФС України, вважає їх незаконними, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного податкового законодавства України та первинних підтверджуючих документах підприємства.

Державна фіскальна служба України позов не визнала та подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що за результатами дослідження документів, наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг", встановлено відсутність платіжних документів по проведеним господарським операціям.

Відповідно до вищезазначеної обставини, як зазначає відповідач-1, було прийнято рішення від 13.09.2018 №914444/40780021 про відмову у реєстрації податкової накладної №23 від 02.08.2018.

Головне управління ДФС у Київській області позов не визнало та подало відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатами дослідження документів, наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг", встановлено відсутність платіжних документів по проведеним господарським операціям.

У судове засідання, призначене на 12.02.2019, зявився представник відповідачів.

Представник позивача у судове засідання 12.02.2019 не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно.

Разом з цим, 17.01.2019 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про здійснення подальшого розгляду справи №320/6143/18 у порядку письмового провадження (а.с.84).

Присутній у судовому засіданні 12.02.2019 представник відповідачів щодо продовження розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечував.

Частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта

Протокольною ухвалою від 12.02.2019, врахувавши клопотання представника позивача, суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг" (ідентифікаційний код: 40780021, місцезнаходження: 09600, Київська обл., Рокитнянський район, селище міського типу Рокитне, вулиця Піщана, будинок 43, офіс 3) зареєстроване як юридична особа 26.08.2016, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9-11).

ТОВ "БВ Трейдінг" взяте на облік в якості платника податків з 26.08.2016 та станом на день розгляду справи судом перебуває на обліку у Рокитнянській державній податковій інспекції (Рокитнянський район) Білоцерківського управління Головного управління ДФС у Київській області, що підтверджується відомостями з ЄДР.

Також, позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість з 01.10.2016, про що свідчить витяг №002 з Реєстру платників податку на додану вартість, сформований 21.01.2019 та виданий Рокитнянською державною податковою інспекцією (Рокитнянський район) Білоцерківського управління Головного управління ДФС у Київській області 21.01.2019 (а.с.96).

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Овостар» (покупець) 02.08.2018 був укладений договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, посвідчений приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2, та зареєстрований у реєстрі за №895 (далі Договір №895, а.с.29-33).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1. Договору №895 продавець передає в цілому у власність покупцю, а покупець приймає у власність в цілому згідно з умовами цього договору обєкт нерухомого майна, що розташований за адресою: Україна, Київська область, Макарівський район село Калинівка, вулиця Київська, буд. №43 (сорок три), а саме: цілісний майновий комплекс із наступною назвою будівель та споруд: адміністративно-побутовий комплекс, А загальної площі 960,8 кв.м; допоміжний корпус, в загальної площі 1364,2 кв.м; котельня з мазуто-господарством, 3 та 31 загальної площі 629,9 кв.м; артезіанська свердловина 1983 р., К та К1 загальної площі 12,2 кв.м; головний виробничий корпус, Б загальної площі 3488,5 кв.м; цех морозива, Д загальної площі 310,0 кв.м; ГРП, Л загальної площі 33,5 кв.м; ангар, Е загальної площі 474,9 кв.м; комплекс очисних споруд, М загальної площі 284,3 кв.м; тимчасова палатка для зберігання тари, Н загальної площі 377,0 кв.м; цех СЗМ, Г загальної площі 340,4 кв.м; артскважина, Ф; насосна, П; мазутосховище, Р; мазутосховище, С; пожежний резервуар, І; огорожа, №1-10; водонапірна башта, №12; димохід, №11.

Під майном в розумінні цього договору розуміється також всі його складові та невідємні поліпшення, мережі та обладнання, що не зареєстровані як окремі обєкти права власності, зокрема, всі інженерні комунікації, санітарно-технічні системи та інша інфраструктура, що забезпечує можливість використання майна за його цільовим призначенням (абзац 2 пункту 1.1. Договору за №895).

Згідно з абзацом 1 пункту 1.2. Договору №895 майно належить продавцю на підставі Договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 06.10.2016 за реєстровим №1578. Право власності зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.10.2016, номер запису про право власності 16772087, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 7.

Абзацом 3 пункту 1.2. Договору №895 визначено, що майно, що відчужується за цим договором розташоване на земельній ділянці: загальною площею 4,9293 га, кадастровий номер земельної ділянки :00:003:0008, цільове призначення 11.03 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій, підприємств, категорія земель землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, вид використання земельної ділянки для промислового використання (виробництва харчових продуктів).

Відповідно до пункту 1.3. Договору №895 майно, що відчужується за цим договором, обтяжене іпотекою, відповідно до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 07.10.2016, за реєстровим №936 в забезпечення виконання зобовязань за Договором безпроцентної позики №ЯС-03/10/16-10 (зворотної фінансової допомоги) від 03.10.2016, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, в звязку з чим покупець набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обовязки за вказаним договором іпотеки у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на майно (предмет іпотеки).

Пунктом 2.1. Договору №895 визначено, що відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна субєкта оціночної діяльності, складеного ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки плюс» (сертифікат субєкта оціночної діяльності №518/17 від 31.05.2017, виданий Фондом державного майна України), вартість майна станом на 25 липня 2018 року складає 4802140,00 грн. без ПДВ; ПДВ становить 960428,00 грн., вартість майна з ПДВ 5762568,00 грн.

Відповідно до пункту 2.2. Договору №895 ціна продажу майна за цим договором складає 4812500,00 грн., без ПДВ; окремо ПДВ становить 962500,00 грн., вартість майна з ПДВ 5775000,00 грн.

Згідно з пунктом 2.3. Договору №895 розрахунок за цим договором здійснюється у безготівковій формі згідно вимог чинного законодавства України протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору, шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок продавця, зазначений в цьому договорі.

Пунктом 4.1. Договору №895 визначено, що право власності на майно переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення цього договору та державної реєстрації права власності покупця на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка здійснюється нотаріусом, що посвідчує цей договір в день його посвідчення.

Так, відповідно до акту приймання-передачі від 02.08.2018, зареєстрованого в Реєстрі за №896, 897, до Договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 02.08.2018 (а.с.34-35) Товариство з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг" (продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Овостар» (покупець) підписали цей акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу, що відчужене за Договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 02.08.2018 за реєстровим №895 та розташованого за адресою: Україна, Київська область, Макарівський район, село Калинівка, вулиця київська, буд. №43 і до складу якого входять: цілісний майновий комплекс із наступною назвою будівель та споруд: адміністративно-побутовий комплекс, А загальної площі 960,8 кв.м; допоміжний корпус, В загальної площі 1364,2 кв.м; котельня з мазуто-господарством, 3 та 31 загальної площі 629,9 кв.м; артезіанська свердловина 1983 р., К та К1 загальної площі 12,2 кв.м; головний виробничий корпус, Б загальної площі 3488,5 кв.м; цех морозива, Д загальної площі 310,0 кв.м; ГРП, Л загальної площі 33,5 кв.м; ангар, Е загальної площі 474,9 кв.м; комплекс очисних споруд, М загальної площі 284,3 кв.м; тимчасова палатка для зберігання тари, Н загальної площі 377,0 кв.м; цех СЗМ, Г загальної площі 340,4 кв.м; артскважина, Ф; насосна, П; мазутосховище, Р; мазутосховище, С; пожежний резервуар, І; огорожа, №1-10; водонапірна башта, №12; димохід, №11.

Крім цього, у вищевказаному акті приймання-передачі від 02.08.2018 передбачено, що в тому числі за цим Актом передані/прийняті всі правовстановлюючі та реєстраційні документи, технічні паспорти, а також вся інша документація, повязана з обєктом нерухомого майна; ключі від всіх складових обєкта нерухомого майна; здійснено розпорядчі дії щодо передачі майна під охорону покупця.

Також актом приймання-передачі від 02.08.2018 визначено, що сторони усвідомлюють, що цим Актом підтверджено передачу майна, що розташоване за адресою: Україна, Київська область, Макарівський район, село Калинівка, вулиця київська, буд. №43.

При цьому, майно передається покупцю у технічно справному стані, придатному для експлуатації відповідно до його цільового призначення, що відповідає санітарним та технічним нормам.

Крім цього, у вищевказаному акті приймання-передачі від 02.08.2018 передбачено, що цим актом підтверджується виконання продавцем обовязку з передачі нерухомого майна покупцю згідно договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 02.08.2018, за реєстровим №895.

Так, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №137331660, сформованої 11.09.2018, нерухоме майно за реєстраційним номером 7, а саме, цілісний майновий комплекс, який складається із 12 будівель до складу якого входять: адміністративно-побутовий комплекс (літера А), загальною площею 960,8 кв.м.; допоміжний корпус (літера В) загальною площею 1364,2 кв.м.; котельня з мазуто-господарством (літери З та З1), загальною площею 629,9 кв.м.; артезіанська свердловина (літера К та К1),загальною площею 12,2 кв.м. 1983 р.; головний виробничий корпус (літера Б), загальною площею 3488,5 кв.м; цех морозива (літера Д), загальною площею 310,0 кв.м.; ГРП (літера Л), загальною площею 33,5 кв.м.; ангар (літера Е), загальною площею 474,9 кв.м.; комплекс очисних споруд (літера М), загальною площею 284,3 кв.м.; тимчасова палатка для зберігання тари (літера Н), загальною площею 377,0 кв.м; цех СЗМ (літера Г), загальною площею 340,4 кв.м; артскважина (літера Ф); насосна (літера П); мазутосховище (літера Р); мазутосховище (літера С); пожежний резервуар (літера І); огорожа (№1-10); водонапірна башта (№12); димохід (№11) перебуває на праві приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» (а.с.48-51).

Відповідно до вимог Податкового кодексу України за правилом першої події, ТОВ "БВ Трейдігн" було складено податкову накладну №23 від 02.08.2018 на загальну суму 5775000,00 грн., у тому числі ПДВ 962500,00 грн. (а.с.27) та направлено електронними засобами зв'язку до ДФС України для її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатом обробки цієї податкової накладної, 29.08.2018 позивач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до якої податкова накладна №23 від 02.08.2018 прийнята, але її реєстрацію зупинено (а.с.28).

В якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної відповідачем вказано таке: «відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 02.08.2018 №23 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомляємо: показник "D"=.4004».

11.09.2018 позивачем було направлено до контролюючого органу повідомлення №1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено з приводу податкової накладної від 02.08.2018 №23 (а.с.52) та копії 7 додатків щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено, а саме: додаткові пояснення; договір від 02.08.2018 (продаж); акт приймання-передачі до договору від 02.08.2018 (продаж); витяг з реєстру новий (продаж); договір від 06.10.2016 (купівля); акт приймання-передачі до договору від 06.10.2016 (купівля); витяг з реєстру старий (купівля) (а.с.53-59).

Вказане повідомлення з доданими до нього документами були прийняті до розгляду Державною фіскальною службою України, про що свідчить квитанція №2 від 11.09.2018 (а.с.60).

Судом встановлено, що як вбачається із додаткових пояснень позивача, направлених до Державної фіскальної служби України в якості документу довільного формату від 11.09.2018 за №1, позивачем з метою підтвердження реальності здійснення господарської операції та правомірності складання ПН №23 від 02.08.2018 повідомлено, що на виконання нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу від 02.08.2018 ТОВ «БВ Трейдінг» на підставі акту приймання-передачі від 02.08.2018 реалізувало на адресу ТОВ «Овостар» цілісний майновий комплекс, який включає 19 будівель та споруд, розташований за адресою: Україна, Київська область, Макарівський район, село Калинівка, вулиця Київська, буд. №43, загальною вартістю 5775000,00 грн., у звязку з чим була складена ПН №23 від 02.08.2018 на загальну суму 5775000,00 грн., в т.ч. ПДВ 962500,00 грн. Відомості про набуття ТОВ «Овостар» права власності на цілісний майновий комплекс внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Даний цілісний майновий комплекс на підставі нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу від 06.10.2016 було придбано ТОВ «БВ Трейдінг» у ТОВ «Рейкон», що підтверджено актом приймання-передачі від 06.10.2016, а також відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.100).

За результатом розгляду наданих позивачем пояснень та документів комісією Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - ОСОБА_1 Головного управління ДФС у Київській області), було прийнято рішення №914444/40780021 від 13.09.2018 про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яким у реєстрації податкової накладної №23 від 02.08.2018 було відмовлено (а.с.61-62).

В якості підстави для прийняття такого рішення ОСОБА_1 Головного управління ДФС у Київській області вказано про ненадання платником податків копій таких документів: розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 24.09.2018 була подана скарга на рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №914444/40780021 від 13.09.2018 та копії 8 документів, що додаються до скарги, а саме: скарга; договір від 02.08.2018 (продаж); акт приймання-передачі до договору від 02.08.2018 (продаж); витяг з реєстру новий (продаж); договір від 06.10.2016 (купівля); акт приймання-передачі до договору від 06.10.2016 (купівля); витяг з реєстру старий (купівля); платіжне доручення (купівля) (а.с.63-71).

У вищезазначеній скарзі у графі «Інформація про причини незгоди платника податку з рішенням комісії контролюючого органу» позивачем відмічено, що «Рішення комісії ДФС України від 13.09.2018 №914444/40780021 про відмову в реєстрації податкової накладної №23 є абсолютно безпідставним та таким, що прийнято з порушенням норм чинного податкового законодавства України. Поданим документам не надано належної оцінки. Детальні пояснення та причини незгоди з рішенням комісії додаємо окремим додатком».

Судом встановлено, що як вбачається зі скарги, направленої до Державної фіскальної служби України в якості документу довільного формату від 24.09.2018 за №1, позивачем зазначено, що у своїх поясненнях до повідомлення про реальність здійснення господарської операції та правомірність складання податкової накладної від 02.08.2018 №23 підприємством чітко зазначено, що підставою для складання та реєстрації ПН №23 від 02.08.2018 є передача у власність цілісного майнового комплексу, а не перерахування попередньої оплати за ЦМК. Також позивачем повідомлено, що грошові кошти ТОВ «Овостар» станом на день подання даної скарги (24.09.2018) не перераховані. У звязку з цим, тривають переговори між керівництвом ТОВ «БВ Трейдінг» та ТОВ «Овостар» щодо проведення оплат за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ЦМК, проте це питання стосується виключно господарських відносин субєктів господарювання, втручання в які контролюючим органом заборонено (а.с.103-104).

У той же час, за результатом розгляду скарги та доданих документів ОСОБА_1 з питань розгляду скарг рішенням від 03.10.2018 №34063/40780021/2 залишено скаргу ТОВ «БВ Трейдінг» без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №914444/40780021 від 13.09.2018 без змін (а.с.72).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірних рішень №914444/40780021 від 13.09.2018 та №34063/40780021/2 від 03.10.2018, позивач звернувся до суду з вимогою про їх скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (тут і далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом ОСОБА_5 України.

Такий Порядок був затверджений постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 29.12.2010 № 1246 (з наступними змінами, далі - Порядок №1246).

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Згідно з пунктом 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 14 Порядку №1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Пунктом 3 Порядку №1246 закріплено, що операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом ОСОБА_5 України.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 21.02.2018 №117 (далі - Порядок №117, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку №117 у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з пунктом 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної ОСОБА_5 України з питань податкової та митної політики.

ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Згідно з пунктами 12, 13 Порядку №117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Таким чином, законодавчо закріплено, що після надсилання платником податку складеної ним податкової накладної (розрахунку коригування) до ДФС України в автоматизованому режимі (тобто без участі працівників контролюючого органу) проводиться перевірка відповідності цієї податкової накладної (розрахунку коригування) критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Суд зазначає, що зі змісту квитанції від 29.08.2018 вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям ризиковості платника податку, визначених пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку, визначених листом ДФС України від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18 (далі - Критерії № 959).

Так, підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв № 959 визначено, що платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд ОСОБА_1 в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання ОСОБА_1, на якому прийнято відповідне рішення.

Отже, наведений підпункт 1.6 пункту Критеріїв № 959 містить у собі декілька підстав для віднесення платника податку до переліку ризикових, у зв'язку з чим для того, щоб відповідати вимогам обґрунтованості рішень суб'єкта владних повноважень, рішення контролюючого органу про зупинення реєстрації податкової накладної через її відповідність вимогам пп.1.6 п. 1 цих Критеріїв має містити посилання на конкретні обставини, наявність яких є підставою для віднесення платника податків до переліку ризикових.

Крім цього, контролюючим органом порушено не тільки принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, а й норми п. 13 Порядку № 117, оскільки ним не зазначено у квитанції від 29.08.2018 конкретного та чіткого критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого здійснено зупинення реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23.

Такий висновок суду базується на тому, що фіскальним органом у квитанції від 29.08.2018 зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної від 02.08.2018 №23 критерію ризиковості платника податку, визначених пп. 1.6 п. 1 Критеріїв № 959.

Натомість, як принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, так і п. 13 Порядку № 117 вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що фіскальний орган був зобов'язаний у квитанції від 29.08.2018 чітко вказати не тільки на конкретний вид критерію, який встановлений пп. 1.6 п. 1 Критеріїв № 959, а й на відповідне рішення, відповідно до якого позивача віднесено до переліку ризикових платників.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18 зазначив, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт відповідних Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Крім того, відповідачами також не надано суду ані переліку платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, ані матеріалів, на підставі яких платника податків віднесено до такого переліку.

При цьому, як вище зазначено судом, пунктами 6 та 7 Порядку № 117 визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

З аналізу змісту вказаних норм видно, що підставами для зупинення реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування є наступна відповідність:

1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку;

2) податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.

Отже, положення зазначених пунктів Порядку № 117 є чіткими і не припускають неоднозначне (множинне) трактування обов'язків контролюючих органів.

Разом з тим, реєстрація поданої позивачем податкової накладної від 02.08.2018 №23 зупинена, як зазначено у квитанції від 29.08.2018, через те, що «ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Тобто, відповідачем-2 застосовано критерії ризиковості платника податку до податкової накладної, а не до платника податку - позивача, що свідчить про те, що контролюючим органом реєстрацію податкової накладної від 02.08.2018 №23 зупинено з підстав, які не передбачені законодавством - Порядком № 117.

При цьому, відповідно до пункту 14 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Суд зауважує, що вказаний перелік документів є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що після зупинення реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23 позивачем були подані до комісії Головного управління ДФС у Київській області документи, передбачені пунктом 14 Порядку №117, для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 16 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного звязку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з пунктами 18-21 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

ОСОБА_1 контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про:

- реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

- відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що в спірному рішенні комісії Головного управління ДФС у Київській області №914444/40780021 від 13.09.2018 в якості підстави для відмови в реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23 зазначено про ненадання платником податку копій таких документів:

- розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Отже, у спірному рішенні комісії Головного управління ДФС у Київській області фактично було лише процитоване положення пункту 14 Порядку №117, а саме п'ятий абзац цього пункту, тобто викладена загальна норма без зазначення конкретних документів, яких, на думку відповідача, не вистачає для здійснення реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23, а також без повідомлення причин, за яких надані позивачем документи не були враховані.

Суд зазначає, що в якості недостатності наданих платником податку документів для прийняття комісією Головного управління ДФС у Київській області рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування слід розуміти надання таким платником не всіх документів, передбачених пунктом 14 Порядку №117.

Організаційні та процедурні засади діяльності комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, визначені Порядком роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 21.02.2018 №117 (далі - Порядок роботи комісії).

Згідно з пунктом 7 цього Порядку ОСОБА_1 контролюючого органу складається з голови, заступника голови, секретаря та не менше ніж семи членів.

Відповідно до пункту 14 Порядку роботи комісії члени комісії контролюючих органів мають право: ознайомлюватися з матеріалами, поданими на розгляд комісії, та брати участь у їх перевірці; переглядати всю інформацію про платників податку на додану вартість, наявну в ДФС; подавати пропозиції з питань, що розглядаються; викладати окрему думку, оформлену в письмовій формі; вносити пропозиції до порядку денного засідання комісії.

Згідно з пунктом 17 Порядку роботи комісії засідання комісії контролюючого органу є правоможним за умови присутності на ньому не менше двох третин її затвердженого персонального складу.

Засідання комісії контролюючого органу проводиться обов'язково кожного робочого дня, а в разі наявності документів для розгляду - два рази на день.

Рішення комісії контролюючого органу приймається шляхом відкритого голосування.

Рішення комісії контролюючого органу приймається більшістю голосів присутніх на засіданні членів такої комісії.

Під час засідання секретарем комісії контролюючого органу ведеться протокол, в якому фіксуються прийняті рішення та надані доручення.

Протокол підписується головою комісії контролюючого органу (у разі його відсутності - заступником), заступником голови комісії, секретарем комісії та членами комісії, які брали участь у засіданні.

Пунктом 22 Порядку роботи комісії передбачено, що розгляд питання на засіданні комісії контролюючого органу включає такі етапи:

- доповідь секретаря комісії;

- доповідь члена комісії, співдоповідь (у разі потреби);

- внесення пропозицій членами комісії, їх обговорення;

- оголошення головою комісії рішення про припинення обговорення питання;

- голосування;

- оголошення головою комісії результатів голосування;

- оформлення протоколу, який підписується учасниками засідання.

Таким чином, на відміну від зупинення реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування), яке відбувається в автоматизованому режимі засобами програмного забезпечення ДФС України, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) потребує проведення комісією контролюючого органу відповідного засідання, на якому членами комісії розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обґрунтованого рішення зі спірного питання.

У той же час, суд звертає увагу на те, що у спірному рішенні №914444/40780021 від 13.09.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23 не наведені мотиви неврахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів, а також не зазначено, яких саме документів, окрім тих, що були надані позивачем, не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

ОСОБА_1 Головного управління ДФС у Київській області лише процитовано норму законодавства без будь-якої конкретизації обставин: чи то надані позивачем копії документів складені з порушеннями вимог законодавства, а якщо так, то яких саме; чи то копії наданих документів є недостатніми для прийняття позитивного рішення, а якщо так, то яких саме документів згідно з наведеним в пункті 14 Порядку №117 переліку не надано позивачем; чи то існують обидві зазначені передумови для відмови в реєстрації.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Водночас, суд зауважує, що спірне рішення фактично не містить чіткого визначення підстав та мотивів для прийняття ОСОБА_1 Головного управління ДФС у Київській області рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, що свідчить про його необґрунтованість.

Керуючись закріпленим в частині четвертій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципом офіційного з'ясування всіх обставин у справі, який передбачає вжиття судом передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом господарської діяльності позивача за КВЕД 2010 є код КВЕД 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, не віднесених до інших угруповань.

Як встановлено вище судом, позивачем було передано у власність ТОВ «Овостар» цілісний майновий комплекс за адресою: Україна, Київська область, Макарівський район село Калинівка, вулиця Київська, буд. №43, який складається із 12 будівель, до складу якого входять: адміністративно-побутовий комплекс (літера А), загальною площею 960,8 кв.м.; допоміжний корпус (літера В) загальною площею 1364,2 кв.м.; котельня з мазуто-господарством (літери З та З1), загальною площею 629,9 кв.м.; артезіанська свердловина (літера К та К1),загальною площею 12,2 кв.м. 1983 р.; головний виробничий корпус (літера Б), загальною площею 3488,5 кв.м; цех морозива (літера Д), загальною площею 310,0 кв.м.; ГРП (літера Л), загальною площею 33,5 кв.м.; ангар (літера Е), загальною площею 474,9 кв.м.; комплекс очисних споруд (літера М), загальною площею 284,3 кв.м.; тимчасова палатка для зберігання тари (літера Н), загальною площею 377,0 кв.м; цех СЗМ (літера Г), загальною площею 340,4 кв.м; артскважина (літера Ф); насосна (літера П); мазутосховище (літера Р); мазутосховище (літера С); пожежний резервуар (літера І); огорожа (№1-10); водонапірна башта (№12); димохід (№11).

При цьому, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №69910300, сформованої 06.10.2016, нерухоме майно за реєстраційним номером 7, а саме, цілісний майновий комплекс, який знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська, буд. 43, перебуває на праві приватної власності у Товариства з обмеженою відповідальністю «БВ Трейдінг» (а.с.46-47).

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рейкон" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БВ Трейдінг» (покупець) 06.10.2016 був укладений договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, та зареєстрований у реєстрі за №1578 (далі Договір №1578, а.с.36-42).

Так, відповідно до пункту 1.1. Договору №1578 продавець продає (передає у власність), а покупець купує (приймає у власність) нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс, який знаходиться за адресою: село Калинівка Макарівського району Київськї області, вулиця Київська, будинок 43 (сорок три), та складається із 12 будівель.

Пунктом 1.2. Договору №1578 передбачено, що до складу цілісного майнового комплексу, визначеного у п. 1.1. договору, входять: адміністративно-побутовий комплекс (літера А), загальною площею 960,8 кв.м.; допоміжний корпус (літера В) загальною площею 1364,2 кв.м.; котельня з мазуто-господарством (літери З та З1), загальною площею 629,9 кв.м.; артезіанська свердловина (літера К та К1),загальною площею 12,2 кв.м. 1983 р.; головний виробничий корпус (літера Б), загальною площею 3488,5 кв.м; цех морозива (літера Д), загальною площею 310,0 кв.м.; ГРП (літера Л), загальною площею 33,5 кв.м.; ангар (літера Е), загальною площею 474,9 кв.м.; комплект очисних споруд (літера М), загальною площею 284,3 кв.м.; тимчасова палатка для зберігання тари (літера Н), загальною площею 377,0 кв.м; цех СЗМ (літера Г), загальною площею 340,4 кв.м; артскважина (літера Ф); насосна (літера П); мазутосховище (літера Р); мазутосховище (літера С); пожежний резервуар (літера І); огорожа (№1-10); водонапірна башта (№12); димохід (№11).

При цьому, відповідно до акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 06.10.2016, зареєстрованого в Реєстрі за №1580, №1581 (а.с.43-44) Товариство з обмеженою відповідальністю "Рейкон" (продавець) передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг" (покупець) прийняв у власність цілісний майновий комплекс, який знаходиться за адресою: село Калинівка Макарівського району Київськї області, вулиця Київська, будинок 43 (сорок три), та складається із 12 будівель, до складу якого входять: адміністративно-побутовий комплекс (літера А), загальною площею 960,8 кв.м.; допоміжний корпус (літера В) загальною площею 1364,2 кв.м.; котельня з мазуто-господарством (літери З та З1), загальною площею 629,9 кв.м.; артезіанська свердловина (літера К та К1),загальною площею 12,2 кв.м. 1983 р.; головний виробничий корпус (літера Б), загальною площею 3488,5 кв.м; цех морозива (літера Д), загальною площею 310,0 кв.м.; ГРП (літера Л), загальною площею 33,5 кв.м.; ангар (літера Е), загальною площею 474,9 кв.м.; комплект очисних споруд (літера М), загальною площею 284,3 кв.м.; тимчасова палатка для зберігання тари (літера Н), загальною площею 377,0 кв.м; цех СЗМ (літера Г), загальною площею 340,4 кв.м; артскважина (літера Ф); насосна (літера П); мазутосховище (літера Р); мазутосховище (літера С); пожежний резервуар (літера І); огорожа (№1-10); водонапірна башта (№12); димохід (№11).

Судом встановлено, що позивачем було перераховано ТОВ "Рейкон" в якості оплати за цілісний майновий комплекс згідно Договору за №1578, кошти у розмірі 6300000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученнями №5 від 06.10.2016 (а.с.45).

Суд зазначає, що всі вищевказані документи, надані позивачем, не мають дефекту форми, змісту або походження, які у силу ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, спричинили б втрату первинними документами юридичної сили, та підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Разом з тим, ОСОБА_1 Головного управління ДФС у Київській області, не зважаючи на надіслане позивачем повідомлення та додані до нього документи, прийняла спірне рішення №914444/40780021 від 13.09.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23, без зазначення, як було вказано вище, мотивів неврахування поданих позивачем документів.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

В своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету ОСОБА_5 Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред'явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії ОСОБА_1 Головного управління ДФС у Київській області по прийняттю спірного рішення, в якому не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету ОСОБА_5 Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Однак, під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навів мотивів прийняття спірного рішення та неврахування наданих позивачем ОСОБА_1 Головного управління ДФС у Київській області документів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що враховуючи наявність у позивача передбачених чинним законодавством України документів, які свідчать про реальність проведення господарської операції між позивачем та ТОВ "Овостар", та приймаючи до уваги те, що такі документи були надані відповідачеві, останній не мав правових підстав для прийняття рішення №914444/40780021 від 13.09.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг" про скасування спірного рішення комісії Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №914444/40780021 від 13.09.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій ДФС України щодо відмови у реєстрації податкової накладної, суд зазначає наступне.

Дія - активна поведінка суб'єкта владних повноважень (органу чи посадової особи). Об'єктом оскарження може бути як одноразова, так і триваюча дія, яка порушує права чи інтереси позивача.

Суд зазначає, що дії щодо відмови у реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23 пов'язані саме із прийняттям рішення комісією Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №914444/40780021 від 13.09.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору, по суті, має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то у разі незгоди з рішенням суб'єкта владних повноважень, вимога про визнання протиправними дій відповідача по винесенню такого рішення не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту виключно шляхом пред'явлення позову про скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

Зважаючи на те, що спірне рішення комісією Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №914444/40780021 від 13.09.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23 скасоване судом, обраний позивачем спосіб захисту права шляхом оскарження дій відповідача-1 з приводу відмови у реєстрації податкової накладної не відповідає його змісту, з огляду на що у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити

Щодо позовних вимог про скасування рішення комісії ДФС України з питань розгляду скарг від 03.10.2018 №34063/40780021/2, яким скаргу позивача залишено без задоволення, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 55.1 ст. 55 Податкового кодексу України (тут і далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Згідно з п. 56.2 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до п. 56.3 ст. 56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Згідно з пунктом 1 Порядку розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.02.2018 № 117 (далі - Порядок № 117, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розгляд скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - комісії контролюючих органів), про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - скарга) здійснюється комісією ДФС з питань розгляду скарг, яка є постійно діючим колегіальним органом ДФС, за участю уповноваженої особи Мінфіну.

Відповідно до п. 5 Порядку № 117 скарга подається платником податку в електронній формі засобами електронного звязку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з п. 12 Порядку № 117 за результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає рішення щодо скарги, яке реєструється службою діловодства ДФС та надсилається платнику податку з урахуванням вимог, визначених пунктом 56.23 статті 56 Кодексу.

Відповідно до п. 13 Порядку № 117 за результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає одне з таких рішень: задовольняє скаргу та скасовує рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; залишає скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін; залишає скаргу без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 24.09.2018 була подана скарга на рішення №914444/40780021 від 13.09.2018 (а.с.63), яка була залишена без задоволення рішенням ОСОБА_1 з питань розгляду скарг від 03.10.2018 №34063/40780021/2 (а.с.72).

У той же час, суд вважає, що відповідач формально підійшов до розгляду скарги позивача від 24.09.2018 на рішення №914444/40780021 від 13.09.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної від 02.08.2018 №23, зазначивши в якості підстави для залишення скарги без задоволення: «Надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття ОСОБА_1 рішення про задоволення скарги; відсутні копії документів, що підтверджують факт реалізації товарів (робіт, послуг) та/або документи надано не в повному обсязі».

Зазначені доводи відповідача спростовуються матеріалами справи, а факт надання до ДФС України вказаних документів підтверджується повідомленням №1 від 11.09.2018 про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/ розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено по податковій накладній від 02.08.2018 №23.

Таким чином, рішення ОСОБА_1 з питань розгляду скарг від 03.10.2018 №34063/40780021/2 грубо суперечать приписам чинного законодавства та є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг" про скасування спірного рішення комісії ДФС України з питань розгляду скарг від 03.10.2018 №34063/40780021/2.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ДФС зареєструвати податкову накладну протягом операційного дня, коли їх було надіслано платником податку №23 від 02.08.2018, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов'язків платника податків.

Натомість, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної механізм її подальшої реєстрації в ЄРПН є іншим, оскільки відповідні повноваження законодавчо покладені на ОСОБА_1 ДФС України.

Згідно з пунктом 28 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

- протягом п'яти робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних /розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить менше 30 млн. гривень;

- протягом семи робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних /розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить більше 30 млн. гривень включно.

Відповідно до пунктів 19-20 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДФС України.

Враховуючи встановлені судом обставини протиправного прийняття ОСОБА_1 Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації та відсутність законодавчо закріплених перешкод для такої реєстрації, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов'язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН спірну податкову накладну.

При цьому, вирішуючи питання про належного відповідача у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 6 Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2018 №117, до складу комісії центрального рівня включаються посадові особи ДФС.

ОСОБА_1 контролюючого органу складається з голови, заступника голови, секретаря та не менше ніж семи членів (п. 7 Порядку роботи комісії).

Голова комісії центрального рівня та її персональний склад затверджується ДФС (п.8 Порядку роботи комісії).

Згідно з пунктом 26 Порядку роботи комісії матеріально-технічне та організаційне забезпечення діяльності комісії контролюючого органу здійснює орган ДФС, в якому сформована така комісія.

Таким чином, ОСОБА_1 ДФС України не є окремим органом державної влади, а діє у складі ДФС України та складається з її посадових осіб.

Відповідно до частини третьої статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Отже, оскільки ОСОБА_1 ДФС України не є окремим державним органом чи структурним підрозділом державного органу, належним відповідачем у справі є саме Державна фіскальна служба України, яка є роботодавцем осіб, що входять до складу ОСОБА_1.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно з Рекомендацією Комітету ОСОБА_5 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи у суді позивачем доведено надання ним до Головного управління ДФС у Київській області всіх документів, визначених Порядком №117 як достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, та підтвердження належної форми та змісту цих документів, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв'язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов'язання ДФС України здійснити реєстрацію податкової накладної від 02.08.2018 №23 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг" від 02.08.2018 №23, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3524,00 грн. згідно платіжного доручення № від 31.10.2018, оригінал якого міститься у матеріалах справи (а.с. 83).

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судові витрати, здійснені позивачем, підлягають стягненню на користь позивача відповідно до задоволених вимог у сумі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області, оскільки спірне рішення саме комісії регіонального рівня призвело до спірних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення ОСОБА_1 Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 13.09.2018 №914444/40780021 про відмову в реєстрації податкової накладної №23 від 02.08.2018.

3. Скасувати рішення ОСОБА_1 ДФС України з питань розгляду скарг від 03.10.2018 №34063/40780021/2.

4. Зобов'язати Державну фіскальну службу України (ідентифікаційний код: 39292197, місцезнаходження: 04053, м.Київ, Львівська площа, будинок 8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №23 від 02.08.2018, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг" (ідентифікаційний код: 40780021).

5. В частині позовних вимог про визнання протиправними дій Державної фіскальної служби України щодо відмови у реєстрації податкової накладної - у задоволенні позову відмовити.

6. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БВ Трейдінг" (ідентифікаційний код: 40780021, місцезнаходження: 09600, Київська обл., Рокитнянський район, селище міського типу Рокитне, вулиця Піщана, будинок 43, офіс 3) судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (ідентифікаційний код: 39393260, місцезнаходження: 03151, м.Київ, вул.Народного Ополчення, 5-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення 29.03.2019 р.

Суддя Кушнова А.О.