Справа № 120/56/19-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 квітня 2019 р. Справа № 120/56/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1),

до: Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (, адреса: вул. Б.Грінченка, 3, м. Київ, 01001),

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (, адреса: вул. Б.Грінченка, 3, м. Київ, 01001) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 27.11.2018 року він звернувся з листом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Однак відповідь на вказане звернення позивач отримав неповну, неналежну, приховуючи достовірну інформацію.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на звернення протиправною та з метою зобов'язання відповідача надати відповідь на звернення від 27.11.2018 року, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

27.03.2019 року на адресу суду від представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що ст. 20 Закону України «Про звернення громадян встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження , а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Таким чином, відповідь на заяву позивача від 27.11.2018 року надана в строк передбачений законодавством, а саме 20.12.2018 року.

Крім того зазначено, що законодавством України не передбачено здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за місцем зберігання слідчими органами Головного управління Національної поліції у Вінницькій області документів та комп'ютерного обладнання кредитної спілки «Злагода», вилученого у ході досудового слідства у кримінальному провадженні. Нацкомфінпослуг у наданій відповіді звернуло увагу позивача на те, що у разі прийняття слідчими органами Головного управління Національної поліції у Вінницькій області у ході судового слідства у кримінальному провадженні № 0002901 від 06.05.2015 року відповідного рішення, щодо залучення Нацкомфінпослуг до надання висновків стосовно дотримання кредитною спілкою «Злагода» вимог чинного законодавства у сфері фінансових послуг, Нацкомфінпослуг будуть здійснені всі необхідні заходи для всебічного і об'єктивного розгляду та надання відповідних висновків.

Також, відповідачем звернуто увагу на те, що рішенням Нацкомфінпослуг № 1484 від 11.05.2017 року «Про застосування заходу впливу до кредитної спілки «Злагода», Спілку виключено з реєстру та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи КС № 283 від 22.06.2004 року. Оскільки повторно до реєстру Спілка не вносилась, відповідно статусу фінансової установи не набувала, відтак станом на дату розгляду заяви позивача у Нацкомфінпослуг повноваження щодо здійснення нагляду за діяльністю вказаної спілки відсутні.

10.04.2019 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до ст. 47 КАС України, а саме доповнення їх у прохальній частині позову наступним:

- у пункті 1 словами «неправомірною, порушуючою право на отримання інформації»;

- пунктом 3: «Визнати за позивачем статус споживача інформації, чим звільнити від сплати судового збору за ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Позивачем було поставлено питання про витребування доказів у Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, проте в ході судового засідання позивачем заявлене клопотання було знято з розгляду.

Крім того, судом поставлено на розгляд заяву позивача про збільшення позовних вимог. Представник відповідача проти задоволення заяви заперечив.

Вирішуючи питання щодо збільшення позовних вимог, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки позивачем подано заяву 10.04.2019 року, а судове засідання призначене 12.04.2019 року, суд на місці ухвалив відмовити у задоволенні заяви про збільшення позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк, встановлений ст. 47 КАС України.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. Разом із тим, заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Позивач заперечував проти поданого клопотання, оскільки предметом даного позову є визнання відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг неповною, неналежною, приховуючою достовірну інформацію.

Суд на місці ухвалив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки дане клопотання є необґрунтованим та документально не підтверджено.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання інформації до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 13317/15-12 від 26.12.2018 року позивачу була надана відповідь про результати розгляду звернення.

Зазначено, що питання проведення працівниками Нацкомфінпослуг позапланової виїзної перевірки з питань дотримання кредитною спілкою "Злагода" вимог чинного законодавства у сфері фінансових послуг було предметом розгляду Вінницького . окружного адміністративного суду та Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Стосовно питання повноважень Нацкомфінпослуг щодо здійснення нагляду за діяльністю Спілки, позивача повідомлено, що станом на дату розгляду заяви від 27.11.2018 року, у відповідача відсутні повноваження щодо здійснення відповідного нагляду.

Щодо питання повернення членам кредитної спілки "Злагода" внесків (вкладів) на депозитні рахунки, відповідач зазначив, що станом на сьогодні здійснення державою компенсаційних виплат у частині коштів, залучених у вигляді внесків (вкладів) членів кредитних спілок на депозитні рахунки, законодавством не передбачено.

Крім того, позивачу надано копії посвідчень про відрядження працівників Нацкомфінпослуг ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до м. Вінниця разом із проїзними документами.

Проте, позивач вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон) від 02.10.1996 року №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально - економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно до ст. 3 Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально - культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства, реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі ст. 5 Закону, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Особливою формою колективного звернення громадян до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування є електронна петиція, яка подається та розглядається в порядку, передбаченому статтею 23-1 цього Закону.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв'язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відповідно до ст. 16 Закону, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 18 Закону визначені права громадянина при розгляді заяви чи скарги. Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; ознайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно ст. 19 Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Суд зауважує, що зміст позовної вимоги про визнання відповіді Національної комісії неповною, неналежною, приховуючою достовірну інформацію - нечіткий, оскільки не зрозуміло, яку саме інформацію викладену у відповіді № 13317/15-12 від 26.12.2018 року позивач вважає недостовірною. Крім того, аналізуючи зміст заяви ОСОБА_1 від 27.11.2018 року, суд зазначає, що визначати суть порушених питань не можливо.

Аналізуючи звернення позивача та порушені ним питання, та надаючи оцінку відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, враховуючи, що позивачем не чітко було поставлено питання, а тому відповідно і надати вичерпну інформацію, та повну відповідь не було можливо. Також слід відмітити, що будь-яка відповідь, що не влаштовує позивача буде на його думку не повною, неналежною та недостовірною, відтак, твердження позивача є оціночним судженням.

Слід відмітити, що запитання та відповідь - два взаємопов'язані терміни, які позначають особливий напрям розумово-мовленневої діяльності людей, суб'єктів пізнання та спілкування, на здобуття точнішого, повнішого знання (інформації). Від правильного, своєчасного, коректного формулювання запитань значною мірою залежить успішне розв'язання проблеми. При чому, правильне формулювання питань ще не гарантує істинної відповіді, помилковість, некоректність, недбайливість, допущені при їх формулюванні, значно ускладнює, а інколи й виключає істинну відповідь.

Запитання - це форма виразу думок, коли особа хоче уточнити та доповнити відоме йому знання (інформацію) про певний об'єкт пізнання або отримати нове знання (нову інформацію), визначити істинність отриманого знання. Логічна характеристика запитання визначається в поняттях «коректно (правильно) сформульоване запитання» або «некоректно (неправильно) сформульоване запитання».

Передумову запитання становить знання (інформація), отримане особою. Сформульоване особою запитання передбачає отримання відповіді. Логічна характеристика відповіді визначається в поняттях «істина» або «хибна відповідь». Відповідь - це висловлювання, викликане запитанням. Отже, запитання та відповіді нерозривно взаємопов'язані.

У логічному контексті визначається, чи відповідає сформульоване запитання вимогам законів логіки. Якщо під час формулювання запитань не дотримуються законів логіки, то виникають логічні помилки, відтак, складне за структурою запитання містить декілька неоднакових за змістом запитань, що вимагає різної відповіді на них.

Залежно від того, вичерпну або частково вичерпну інформацію містить відповідь на запитання, її поділяють на повну або неповну. Повна відповідь містить вичерпну інформацію на сформульоване запитання.

Поняття відповіді являється оціночним, оскільки особа самостійно визначає її зміст та повноту наданої інформації, виходячи з конкретних обставин, власного життєвого досвіду, ціннісних орієнтацій і того чи іншого рівня розвитку правосвідомості.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг із заявою від 27.11.2018 року де порушив питання, які його турбують, вимогою надати вичерпну відповідь на поставленні запитання та провести службове розслідування. Надаючи оцінку відповіді Національної комісії, суд зазначає наступне.

Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншими законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основні функції та права Нацкомфінпослуг визначені Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженим Указом Президента України від 23.11.2011 року № 1070.

Відповідно до пункту 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 № 1070, органом, що уповноважений здійснювати державне регулювання ринків фінансових послуг, є Нацкомфінпослуг.

Положенням "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг", затвердженим Указом Президента України від 23.11.2011 року № 1070 (далі - Положення), визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України, здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством та у своїй діяльності керується Конституцією, законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункти 1, 2 Положення).

Згідно підпунктів 4, 5 пункту 3 зазначеного Положення, одними із основних завдань Нацкомфінпослуг є: здійснення в межах своїх повноважень державного регулювання та нагляду за наданням фінансових послуг і дотриманням законодавства у відповідній сфері; захист прав споживачів фінансових послуг шляхом застосування у межах своїх повноважень заходів впливу з метою запобігання і припинення порушень законодавства на ринку фінансових послуг.

За приписами підпункту 36 пункту 4 Положення Нацкомфінпослуг, відповідно до покладених на неї завдань: проводить у межах своїх повноважень самостійно або разом з іншими уповноваженими органами виїзні та безвиїзні перевірки діяльності фінансових установ.

В силу статті 1 Закону України "Про кредитні спілки" визначено, що кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Основні принципи діяльності кредитної спілки визначені ст. 2 вказаного закону, серед них містяться такі як: добровільність вступу та свободи виходу з кредитної спілки; рівноправність членів кредитної спілки; самоврядування та гласність.

Відповідно до статей 13, 14 вказаного закону, органами управління кредитної спілки є загальні збори членів кредитної спілки, спостережна рада, ревізійна комісія, кредитний комітет та правління. Рішенням загальних зборів членів кредитної спілки можуть бути створені й інші органи управління. Вищим органом управління кредитної спілки є загальні збори її членів, можуть приймати рішення з будь-яких питань діяльності кредитної спілки.

Таким чином, згідно норм чинного законодавства, діяльність кредитних спілок має бути спрямована на захист прав та інтересів їх членів, так як вони є одночасно власниками та користувачами послуг.

Разом з тим, суд, проаналізувавши чинне законодавство України, встановив, що Нацкомфінпослуг не наділена повноваженнями втручатися в договірні відносини, що виникають між кредитною спілкою та її членами.

Дана правова позиція узгоджується з прийнятою постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду по справі №802/551/16-а від 07.09.2016 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання бездіяльності протиправною.

Відповідно до п.п. 4 п. 4 Положення, Нацкомфінпослуг відповідно до покладених на неї завдань здійснює відповідно до законодавства державне регулювання та нагляд за діяльністю фінансових установ (крім банків, професійних учасників фондового ринку, інститутів спільного інвестування, фінансових установ, які мають статус міжурядових міжнародних організацій, Державної казначейської служби України та державних цільових фондів).

Як встановлено судом, відповідно до розпорядження № 1906 від 23.05.2017 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг року, розглянувши справу про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом про правопорушення № 722/15-2/11 від 12.04.2017 року, постановила виключити Кредитну спілку «Злагода» з Державного реєстру фінансових послуг та анулювати свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії КС № 487 від 17.09.2004 року. З огляду на зазначене, повноваження щодо здійснення нагляду за діяльністю даної Кредитної Спілки у Нацкомфінпослуг відсутні.

В контексті вищезазначеного, відповідь Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг по суті звернення позивача, надана у повному обсязі та у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак відсутні підстави для визнання дій Нацкомфінпослуг неправомірними.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1);

Відповідач: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (, адреса: вул. Б.Грінченка, 3, м. Київ, 01001).

Рішення у повному обсязі виготовлене: 19.04.2019

Суддя Чернюк Алла Юріївна