Справа № 264/1139/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №264/1139/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 2019 року у справі № 264/1139/19 (головуючий І інстанції Пустовойт Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду; скасувати постанову відповідача від 25.09.2018 року серії АВ №622461 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 2019 року позовну заяву повернуто без розгляду.

Повертаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано суду доказів поважності підстав пропуску строку звернення до суду, а зазначені позивачем підстави для поновлення строку визнані неповажними.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

На виконання вимог ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.02.2019 року про залишення позовної заяви без руху позивач надав клопотання, в якому зазначив, що пропуск строку відбувся з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову відповідач надав лише 19.12.2018 року. У той самий день позивач звернувся до Маріупольського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги з заявою про надання допомоги.

20.12.2018 року позивачу для допомоги призначено представника Маріупольського місцевого центру з надання БВПД, який не наділений повноваженнями адвоката, тому позивач не мав можливості в повній мірі скористатися наданою правовою допомогою та звернутися з позовом до суду.

14.02.2019 року позивачу для надання допомоги призначено саме адвоката та 15.02.2019 року він звернувся до суду з позовною заявою.

Вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для поновлення строку звернення до суду є необґрунтованими та передчасними.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.09.2018 року серії ЕАВ №622461 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Копію постанови позивачу було надіслано рекомендованим листом 26.09.2018 року.

15.02.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовною заявою, в якій просив, зокрема, поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.02.2019 року позовну заяву залишено без руху. Визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом звернення до суду з заявою про поновлення строку звернення із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

06.03.2019 року позивачем на виконання вимог ухвали від 19.02.2019 року про залишення позовної заяви без руху надано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Заява обґрунтовано тим, що 20 грудня 2018 року позивачу надано для захисту працівника Маріупольського місцевого центру з надання безплатної правової допомоги, який не є адвокатом, оскільки у той час існувала заборона для центрів з надання безоплатної правової допомоги призначати для захисту адвокатів, у звязку із відсутністю стабільного державного фінансування оплати їх послуг. Призначений для допомоги працівник не був адвокатом, та відповідно до вимог законодавства не мав можливості надати правову допомогу у повному обсязі.

Після призначення для допомоги адвоката, наказом від 14.02.2019 року, позивач одразу звернувся до суду з цим позовом.

Позивач також зазначив, що в нього відсутні докази отримання постанови відповідача від 25.09.2019 року саме 19.12.2018 року.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 2019 року позовну заяву повернуто без розгляду.

Оцінка суду.

За приписами частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За приписами ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 19 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та йому надано строк для надання заяви про поновлення строку звернення до суду з вказанням інших підстав для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведеної норми свідчить, що необхідною умовою для поновлення строку на звернення до суду є поважність причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними документами.

Таким чином, залишення позову без розгляду в звязку з пропуском строку звернення до суду може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та зясування причин пропуску цього строку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України cуддя після одержання позовної заяви зясовує, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Тобто суд першої інстанції повинен встановити дату (час), коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права; встановити дату (час), коли особа звернулася до суду (подала позов); зясувати, чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду; якщо строк звернення порушено, зясувати причини пропуску цього строку та визначити, чи є ці причини поважними.

Матеріали справи свідчать, що постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення у день її складання позивачем отримано не було.

Вказана постанова надіслана відповідачем поштою рекомендованим листом, разом з тим матеріали справи не містять доказів отримання цієї постанови позивачем.

Натомість матеріали справи містять наказ Маріупольського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 14.02.2019 року, яким позивачу для надання допомоги призначено адвоката ОСОБА_3

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст.8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також в ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.97 №475/97-ВР.

Стаття 6 Європейської Конвенції з прав людини закріплює право на справедливий суд.

У ч.1 цієї статті встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

У рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2011 року у справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06), зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Розглядаючи даний спір у світлі наведеного вище рішення Європейського суду з прав людини, суд вважає, що позивач для захисту свого порушеного права, діяв з належною сумлінністю і одразу після надання йому професійною юридичної допомогу звернувся до суду д цим позовом.

Тому, можливо стверджувати, що у даній справі, обмеження позивача доступу до суду повинно переслідувати легітимну мету та мати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

З огляду на матеріали, додані до позовної заяви, суд зазначає про передчасність висновку суду першої інстанції про пропущення позивачем строку звернення до суду, оскільки суд першої інстанції не зясував, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права; не перевірив причини пропуску позивачем строку звернення до суду та не дав правової оцінки, чи може зазначена підстава вважатися поважною в сенсі вирішення питання про можливість поновлення строку звернення до суду.

Згідно статті 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно виніс оскаржувану ухвалу, у звязку з чим вона підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 272, 286, 294, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 2019 року у справі № 264/1139/19 задовольнити.

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 2019 року у справі № 264/1139/19 скасувати.

Справу № 264/1139/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності направити до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Повне судове рішення складено та підписано 23 квітня 2019 року

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_4