Справа № 540/413/19
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/413/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Собчук Є.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 р. № Ф-4097-50 та від 04.02.2019 р. № Ф-4097-50,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправними та скасувати вимоги відповідача від 07.11.2018 р. № Ф-4097-50 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 5733,42 грн., від 04.02.2019 р. № Ф-4097-50 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 7371,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що до вересня 2018 року була членом Фермерського господарства "Інкас". 23.03.2018 р. до Чаплинського відділення ДПІ Новокаховського управління ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м.Севастополі подала заяву про взяття її на облік платника єдиного соціального внеску за формою № 12-ЄСВ. Починаючи з березня 2018 року по січень 2019 року не отримувала від податкового органу жодного офіційного документу про взяття її на облік та надання статусу платника податків. Однак, у листопаді 2018 року отримала вимогу про сплату боргу (недоїмки) у сумі 5733,42 грн. від 07.11.2018 р. № Ф-4097-50, а у лютому 2019 року - вимогу про сплату боргу (недоїмки) у сумі 7371,54 грн. від 04.02.2019 р. № Ф-4097-50. Вважає вимоги про сплату боргу (недоїмки) протиправними, так як жодних перевірок щодо своєчасності та повноти нарахування та сплати податків, зборів та обов'язкових платежів не проводилося; договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування з податковим органом не укладала; з вимог не вбачається у зв'язку з яким статутом позивача їх нараховано, за який період; з 24.09.2018 р. офіційно працевлаштована до ТОВ "Вітексфарм" на посаду фармацевта до аптеки № 3 і підприємством здійснюються відповідні відрахування із заробітної плати в рахунок сплати єдиного внеску.

Ухвалою від 07.03.2019 р. у справі відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання на 27.03.2019 р. о 13:00 год.

26.03.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивач, як член фермерського господарства, є платником ЄСВ, а тому повинен сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Законодавець не пов'язує дату виникнення у позивача обов'язків як платника ЄСВ із датою взяття на облік. Вимогою від 07.11.2018 р. № Ф-4097-50 встановлено наявність боргу з ЄСВ за 7 місяців 2018 року - з березня по вересень 2018 року у сумі 5733,42 грн. (819,06 грн. х 7). Станом на 01.01.2019 р. за позивачем обліковувалася недоїмка у розмірі 5733,42 грн. 21.01.2019 р. позивачем сплачено 819,06 грн., цією ж датою зараховано ЄСВ за ІV квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3). Таким чином, сума недоїмки склала 7371,54 грн. (5733,42 грн. - 819,06 грн. + 2457,18 грн.), у зв'язку з чим позивачу направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 р. № Ф-4097-50. Зазначає, що відповідно до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 р. № 1162, зняття з обліку здійснюється за заявою платника єдиного внеску. Позивачем відповідну заяву подано 27.02.2019 р. Тому відсутні підстави для скасування вимог.

Протокольною ухвалою від 27.03.2019 р. за клопотанням представника позивача відкладено розгляд справи на 08.04.2019 р. на 10:00 год.

Протокольною ухвалою від 08.04.2019 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 15.04.2019 р. до 14:30 год.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відповіді на позовну заяву.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.03.2018 р. ОСОБА_3 до Чаплинського відділення Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області подано заяву про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою 12-ЄСВ.

07.11.2018 р. відповідачем сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4097-50 на суму 5733,42 грн.

30.11.2018 р. ОСОБА_3 було подано скаргу на скасування вимоги, однак рішенням ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 10.12.2018 р. № 2915/ФОП/21-22-10-01-06 скаргу залишено без розгляду.

04.02.2019 р. відповідачем сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4097-50 на суму 7371,54 грн.

Вважаючи вказані вимоги про сплату боргу (недоїмки) протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, врегульовано Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Пунктом 2 частини Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п.51 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

Аналогічні норми містяться в пп.6 п.1 розділі ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. № 449 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 5 Закону № 2464-VI встановлено, що облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Згідно ч.2 ст.5 Закону № 2464-VI взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 4, 5, 51, 15 та 16 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.

Приписами ч.4 ст.5 Закону № 2464-VI визначено, що обов'язки платників єдиного внеску виникають: у осіб, зазначених в абзацах четвертому, шостому та сьомому пункту 1, пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - з початку провадження відповідної діяльності.

Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Підпунктом 2 пункту 13 розділу IV Інструкції № 449 передбачено, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3, 4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, у разі зняття їх з обліку в органах доходів і зборів: для платників, зазначених у підпунктах 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, останнім періодом, за який необхідно обчислити та сплатити єдиний внесок, буде період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня надходження до органу доходів і зборів заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску.

Єдиний внесок сплачується протягом 10 календарних днів після граничного строку подання звіту із зазначенням типу форми "ліквідаційна".

При цьому зазначені платники користуються правами, виконують обов'язки та несуть відповідальність, передбачені для платника єдиного внеску в частині діяльності, яка здійснювалася ними як платниками єдиного внеску.

Відповідно до п.5 розділу III Порядку № 435 формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 р. № 435 (далі - Порядок № 435), для членів фермерських господарств, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, звітними періодами є календарні місяці, які формуються та відображаються у річній звітності, що подається до 01 травня року за результатами фінансового року.

У разі прийняття рішення про ліквідацію, припинення діяльності страхувальники, зазначені у пункту 5 цього розділу ІІІ Порядку № 435, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", зобов'язані подати самі за себе Звіт із зазначенням типу форми "ліквідаційна", де останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня подання до органу доходів і зборів заяви про зняття з обліку платника ЄВ (п.10 розділу ІІІ Порядку № 435).

Звіт із зазначенням типу форми "ліквідаційна" формують та подають до органу доходів і зборів страхувальники, зазначені у п.5 розділі ІІІ Порядку № 435, - протягом 30 календарних днів з дня подання заяви до органу доходів і зборів про зняття з обліку платника єдиного внеску (п.11 розділу ІІІ Порядку № 435).

На виконання ст.5 Закону № 2464-VI наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 р. № 1162 затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників (далі - Порядок № 1162).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 1162 передбачено, що Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 51 частини першої статті 4 Закону № 2464.

Відповідно до п.4 розділу І Порядку № 1162 взяття на облік платників єдиного внеску здійснюється контролюючим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Згідно п.1 розділу ІІІ Порядку № 1162 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Пунктом 1 розділу V Порядку № 1162 встановлено, що у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, платник єдиного внеску зобов'язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 5 до цього Порядку та копії таких документів: розпорядчого документа (рішення) власника або органу, уповноваженого на те засновницькими документами про ліквідацію; розпорядчого документа про утворення ліквідаційної комісії; розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи.

Згідно п.2 розділу V Порядку № 1162 у разі отримання заяви від платника єдиного внеску про зняття з обліку контролюючий орган повідомляє Пенсійний фонд України та фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування про прийняття рішення платником щодо зняття з обліку.

Відповідні органи Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування протягом десяти календарних днів з дня отримання інформації про прийняття рішення платником щодо зняття з обліку надають відповідному контролюючому органу довідку про наявність або відсутність заборгованості зі сплати страхових коштів за формою № 8-СК згідно з додатком 6 до цього Порядку.

Отримавши заяву за формою № 7-ЄСВ (додаток 5), контролюючий орган проводить передбачену законодавством перевірку щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску. Платник єдиного внеску здійснює остаточні розрахунки з контролюючим органом (п.3 розділу V Порядку № 1162).

Приписами п.4 розділу V Порядку № 1162 визначено, що у разі ненадання органами Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування довідок за формою № 8-СК (додаток 6) у зазначений строк або у разі встановлення заборгованості платника єдиного внеску, який знімається з обліку, контролюючий орган складає довідку про стан розрахунків за платежами до контролюючого органу, Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування за формою № 9-ЄСВ згідно з додатком 7 до цього Порядку, яку надсилає (видає) платнику єдиного внеску чи уповноваженій особі платника.

Згідно п.5 розділу V Порядку № 1162 після проведення остаточного розрахунку платником єдиного внеску контролюючий орган знімає його з обліку та вносить відповідні записи до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку.

Відповідно до п.6 розділу V Порядку № 1162 платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, видається (надсилається) повідомлення про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 10-ЄСВ згідно з додатком 8 до цього Порядку.

Датою зняття з обліку платника єдиного внеску є дата внесення запису до реєстру страхувальників.

З викладеного слідує, що члени фермерського господарства є платниками єдиного внеску, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах. Взяття на облік таких осіб здійснюється органами доходів і зборів на підставі заяви за формою 12-ЄСВ шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників. Обов'язки платника єдиного внеску у члена фермерського господарства виникає з початку провадження відповідної діяльності та закінчуються днем зняття його з обліку органом доходів і зборів з внесенням відповідного запису до реєстру страхувальників із зазначенням дати та підстави зняття з обліку. При цьому прийняттю рішення про зняття з обліку як платника єдиного внеску передує перевірка органом доходів і зборів щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Особа, яка перебувала на обліку як платник єдиного внеску як член фермерського господарства, у разі припинення, виходу із фермерського господарства, зобов'язана також подати звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми єдиного внеску (далі - Звіт) із зазначенням типу форми "ліквідаційна", де останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня подання до органу доходів і зборів заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску.

Тобто періодом сплати єдиного внеску для даної категорії осіб є: з початку провадження відповідної діяльності по день подання до органу доходів і зборів заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 23.03.2018 р. було подано до Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області заяву про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ, а 27.02.2019 р. - заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою 7-ЄСВ.

Таким чином, в період з березня по грудень 2018 року (період, в межах якого досліджуються спірні правовідносини) ОСОБА_3 була платником єдиного внеску як член фермерського господарства.

При цьому, факт працевлаштування позивача на роботу до ТОВ "Вітексфарм" з вересня 2018 року та сплату роботодавцем єдиного соціального внеску із виплаченої ОСОБА_3 заробітної плати, не звільняє позивача від сплати єдиного внеску як члена фермерського господарства за період з березня по грудень 2018 року, оскільки заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску подано ОСОБА_3 лише 27.02.2019 р.

Законодавством чітко визначено період, за який членом фермерського господарства повинен бути сплачений єдиний внесок у разі припинення членства у фермерському господарстві - з дня початку діяльності до дня подання заяви до органу доходів і зборів, а не з моменту виходу з членів фермерського господарства.

З матеріалів справи вбачається, а представником позивача не заперечується, що ОСОБА_3, як членом фермерського господарства, не сплачувався єдиний внесок.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Аналогічні норми містяться у п.11 розділу ІІІ Інструкції № 449, відповідно до якого для платників, зазначених у підпункті 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється в розмірі 22 відсотків на суму розподіленого доходу (прибутку), що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, отриманого таким платником від чистого оподаткованого прибутку фермерського господарства, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Базою нарахування єдиного внеску є розподілений дохід (прибуток), отриманий такими платниками від чистого прибутку фермерського господарства у звітному році, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску.

Мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (ст.1 Закону № 2464-VI).

Згідно ч.5 ст.8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Законом України "Про державний бюджет на 2018 рік" розмір мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі 3723 грн. на місяць, а тому мінімальний страховий внесок у 2018 році складав 819,06 грн. (3723 грн. х 22 %).

Приписами п.2 розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Зі змісту абзацу 3 пункту 3 розділу VІ Інструкції № 449 слідує, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

У випадку, передбаченому абзацом третім цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у підпункті 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Відповідно до п.4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога).

В третій частині літера "У" (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Відповідно до п.5 розділу VI Інструкції № 449 протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов'язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

З викладеного слідує, що ОСОБА_3, будучи членом фермерського господарства, повинна сплачувати єдиний внесок у розмірі 22 відсотки до визначеної ст.7 Закону № 2464-VI бази нарахування єдиного внеску. В даному випадку відповідач, встановивши за даними інформаційної системи несплату позивачем єдиного внеску як члена фермерського господарства, нарахував ОСОБА_3 згідно вимоги від 07.11.2018 р. № Ф-4097-50 борг у сумі 5733,42 грн. за період з березня по вересень 2018 року з розрахунку мінімального страхового внеску (7 місяців х 819,06 грн.).

В подальшому, оскільки позивачем сума недоїмки, визначеної вимогою від 07.11.2018 р. № Ф-4097-50, не була сплачена, станом на 01.01.2019 р. обліковувалася заборгованість у сумі 5733,42 грн. 21.01.2019 р. позивачем сплачено 819,06 грн., цією ж датою нараховано єдиний внесок за ІV квартал 2018 року у розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. х 3 місяці). Таким чином, сума недоїмки склала 7371,54 грн. (5733,42 грн. - 819,06 грн. + 2457,18 грн.) та відображена у вимозі від 04.02.2019 р. № Ф-4097-50.

Тому визначені у вимогах суми недоїмки обраховано вірно.

Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 р. № Ф-4097-50, від 04.02.2019 р. № Ф-4097-50 за формою та змістом відповідають додатку 7 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та п.4 розділу VI цієї Інструкції; сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, що відповідає п.3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 р. № Ф-4097-50 та від 04.02.2019 р. № Ф-4097-50 є правомірними і скасуванню не підлягають.

Посилання представника позивача на не укладення ОСОБА_3 договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування як на підставу протиправності вимог про сплату боргу (недоїмки) є безпідставним, так як позивач не відноситься до кола осіб, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, вичерпний перелік яких визначено ч.1 ст.10 Закону № 2464-VI.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 (75230, Херсонська область, Чаплинський район, смт.Асканія-Нова, вул.Жовтнева, 38, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 р. № Ф-4097-50 та від 04.02.2019 р. № Ф-4097-50.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19 квітня 2019 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 111060000