Справа № 465/7008/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1169/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Ванівським Ю.М. у м. Львові за відсутності учасників справи) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправними дії комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» (далі КП ЛМР «Адміністративно-технічне управління», відповідач), які полягали у демонтажу інформаційних матеріалів у вигляді зображень логотипів ПрАТ «Київстар» та ТзОВ «Лайфселл» у кількості 5 (п'яти) штук з приміщення належного йому магазину по вул. Наукова, 43а у м. Львові та зобов'язати відповідача повернути йому, як їх власнику незаконно вилучені матеріали.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 09.11.2018 позовні вимоги було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, КП ЛМР «Адміністративно-технічне управління» подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що визначаючи протиправними дії КП ЛМР «Адміністративно-технічне управління», суд першої інстанції не взяв до уваги наказ Департаменту економічного розвитку №60-Д від 05.10.2017 «Про демонтаж самовільно встановлених конструкцій зовнішньої реклами», який не скасований, не відмінений, не оскаржений, а відтак є чинним і обовязковим для виконання та регулював такі дії, не залучаючи орган з владними повноваженнями, який його видав та скерував до виконання підпорядкованому структурному підрозділу. Крім того, суд першої інстанції прийняв рішення без участі відповідача, що вплинуло на його обєктивність, з порушенням прав як відповідача, так і Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, автора наказу №60-Д від 05.10.2017, якого не було залучено у якості третьої особи. Розміщенні позивачем конструкцій не є вивісками в розумінні ст.9 Закону №270/96-ВР в силу змісту розміщеної інформації та не є інформацією про товар в розумінні ст.8 цього Закону з огляду на місце розміщення інформації, а не рекламою в розумінні ст.1 цього ж Закону.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати, а провадження по справі закрити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 є зареєстрованим субєктом підприємницької діяльності, який здійснює діяльність щодо реалізації стартових пакетів, скетч-карт, обладнання у вигляді модемів для доступу до мережі Інтернет, на підставі укладених між ним та ПрАТ «Киівстар» і ТзОВ «Лайфселл» угод, як операторами та надавачами послуг мобільного звязку в Україні.

На підставі листа ТзОВ «Лайфселл» №3953 від 19.09.2017 з додатком у вигляді фото фіксації та протоколу ПрАТ «Киівстар» і офіційним дистрибютором ПрАТ «Киівстар» - ТзОВ «Сімка СП» №001 від 10.11.2017 з додатком у вигляді фото фіксації, позивачем було розміщено на фасаді належного йому приміщення магазину по вул. Науковій 43а у м. Львові зображення зареєстрованих торгових марок - офіційних логотипів операторів мобільного звязку «Киівстар» та «Лайфселл».

15.11.2017 близько 14 год 00 хв працівниками КП ЛМР «Адміністративно-технічне управління» з фасаду належного позивачу магазину було демонтовано інформаційні матеріали у вигляді зображень офіційних логотипів ПрАТ «Киівстар» та ТзОВ «Лайфселл» у кількості 5 штук.

У відповідь на запити позивача, КП ЛМР «Адміністративно-технічне управління» листами №2410-10-9176 від 22.11.2017 та №2410-10-9966 від 18.12.2017 повідомив, що демонтаж інформаційних матеріалів у вигляді зображень логотипів ПрАТ «Киівстар» та ТзОВ «Лайфселл» у кількості 5 штук з фасаду магазину по вул. Науковій, 43а у м.Львові проводився на підставі положень, затверджених ухвалами сесії Львівської міської ради №2142 від 23.10.2008 та №569 від 21.05.2010 «Типових правил розміщення зовнішньої реклами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003, які визначають, що розміщення рекламної продукції здійснюється на підставі відповідних дозволів на таке розміщення, що видаються уповноваженим органом місцевого самоврядування, зокрема Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради.

Також відповідач зазначив, що демонтовані вивіски, на його думку є різновидом рекламної продукції у розумінні, визначеному ст.1 Закону №270/96-ВР, відповідно до якої інформація про особу чи товар, поширена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Крім того, у вказаних листах зазначено, що ухвалою сесії Львівської міської ради №569 від 21.05.2010 «Про затвердження правил благоустрою м. Львова» затверджено такі правила, а пунктом 13.3 зазначених Правил на КП ЛМР «Адміністративно-технічне управління» покладено повноваження з проведення демонтажу самочинно встановлених рекламних вивісок, якими, на думку відповідача, були зображень логотипів ПрАТ «Киівстар» та ТзОВ «Лайфселл» у кількості 5 штук на фасаді магазину по вул. Науковій, 43а у м. Львові.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позиція КП ЛМР «Адміністративно-технічне управління» щодо визначення розміщених на фасаді приміщення магазину по вул. Науковій 43а у м. Львові зображень зареєстрованих торгових марок - офіційних логотипів операторів мобільного зв'язку «Київстар» та «Лайфселл» різновидом рекламної продукції за змістом ст.1 Закону України «Про рекламу» №270/96-ВР від 03.07.1996 (далі Закон №270/96-ВР) є протиправною, оскільки суперечить спеціальній нормі, викладеній у п.7 ст.8 цього Закону, відтак демонтаж зображень логотипів ПрАТ «Киівстар» та ТзОВ «Лайфселл» у кількості 5(пяти) штук з фасаду магазину по вул. Науковій 43а у м.Львові проводився працівниками відповідача протиправно.

Проте, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, до яких суд прийшов з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За змістом п.3 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до п.п.1, 2, 7 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи; субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.4 КАС України, відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №927/465/17.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться «при здійсненні управлінських функцій» та не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії КП ЛМР «Адміністративно-технічне управління» в частині виконання наказу №60-Ж від 05.10.2017 та вимоги Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №23/Р-12-2607 від 05.09.2017 щодо самовільно встановлених спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, зокрема, рекламоносіїв на фасаді будинку по вул. Наукова, 43а.

Спірним у даній справі є виконання відповідачем рішень Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначене у позовній заяві в якості відповідача КП ЛМР «Адміністративно-технічне управління» не наділене владними повноваженнями та не виконує публічно-владних управлінських функцій, не є як державним органом, так і органом місцевого самоврядування, а тому не є субєктом владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов : участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства; і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, у рішенні від 12.10.1978 по справі «Zand v. Austria» Європейський суд з прав людини вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Адміністративні суди не є «судом, встановленим законом» для розгляду такої категорії справ.

З урахуванням викладеного вище, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для розгляду даного спору у порядку адміністративного судочинства.

Згідно ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Частиною першою статті 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 318, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2018 року по справі №465/7008/17 скасувати та прийняти постанову, якою провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 19.04.2019.