Справа № 240/3155/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
22 квітня 2019 року м. Житомир справа № 240/3155/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови йому у перерахунку і виплаті пенсії з урахуванням у складі мого грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум грошової допомоги для оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з березня 2018 року по липень 2018 року включно згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2018 №642фс;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок та виплату йому призначеної пенсії за період з 02.08.2018 року, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум грошової допомоги для оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з березня 2018 року по липень 2018 року включно згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2018 №642фс;
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 02.08.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ. Однак, позивач зазначає, що при призначенні йому пенсії відповідачем не були враховані додаткові види грошового забезпечення, а саме грошову допомогу на оздоровлення, отриману ним за період з березня 2018 року по липень 2018 року. Позивач вважає, що оскільки з вказаного додаткового виду грошового забезпечення було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то дії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Київській області щодо незарахування їх до складу грошового забезпечення для призначення пенсії є протиправними, а тому він звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 21 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
17 квітня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області заперечує проти заявлених позовних вимог та вважає їх необґрунтованими та безпідставними, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Свою позицію відповідач аргументував тим, що виплачені позивачу суми грошової допомоги на оздоровлення, мають окремий особливий і разовий характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців, передбачених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Натомість, грошове забезпечення військовослужбовців при призначенні (обчисленні), перерахунку пенсії включає крім відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років тільки щомісячні додаткові види грошового забезпечення. Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що підстави для врахування до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії грошової допомоги на оздоровлення відсутні (а.с.22-26).
Крім того, 17 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача, в якому він просив суд призначити розгляд адміністративної справи № 240/3155/19 в судовому засіданні з викликом сторін.
Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року в задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів та письмових пояснень сторін, ОСОБА_1 з 02.08.2018 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Наразі позивач перебуває на обліку як пенсіонер у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області.
Попередньо майора ОСОБА_1 , офіцера відділення морально-психологічного забезпечення 40 бригади тактичної авіації повітряного командування "Центр" Повітряних Сил Збройних Сил України, відповідно до наказу від 12 липня 2018 року № 358 було звільнено з військової служби у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) (а.с.17).
На підставі наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 від 01.08.2018 №145 майора ОСОБА_1 було виключено з 01.08.2018 із списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.18).
Судом встановлено, що при обчислені такої пенсії позивачу Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області врахувало наступні види грошового забезпечення ОСОБА_1 : посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентну надбавку за вислугу років. Також орган Пенсійного фонду України врахував середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяця, з них: надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцями та премію.
Не погоджуючись зі складом грошового забезпечення, врахованого органом Пенсійного фонду України при обрахунку пенсії, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із письмовою заявою, в якій просив відповідача здійснити перерахунок його пенсії на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2018 №642фс (а.с.16), з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, суми грошової допомоги для оздоровлення, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У відповідь ОСОБА_1 отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.02.2019 №75/Д-01, яким відповідач повідомив, що при призначенні пенсії враховано, що відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно з законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що вказані у заяві позивача виплати не носять постійний характер, відповідач зазначив, що підстави для включення їх до складу грошового забезпечення відсутні (а.с.15).
Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку призначеної пенсії, як такої, що була обчислена без урахування таких видів додаткових видів грошового забезпечення, як грошова допомога на оздоровлення, з якої нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 46, п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Згідно зі ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII визначено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі особи, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.
Так, ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (в редакції чинній станом на день призначення пенсії позивачу) (далі - Закон №2262-ХІІ), визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
В силу вимоги ст. 10 Закону №2262-ХІІ обов`язок нарахування та виплату пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, покладено на органи Пенсійного фонду.
За змістом норм ст. 13 Закону №2262-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються в розмірах, передбачених п. 1 цією статтею закону, але максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
У свою чергу ч. 3 ст. 43 зазначеного Закону визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення.
Дослідивши зміст позовних вимог суд встановив, що предметом розгляду у межах даної справи є правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо неврахування ним при обчисленні розміру призначеної позивачу пенсії за вислугу років до складу грошового забезпечення, з якого обраховується така пенсія такого виду грошового забезпечення, як грошова допомога на оздоровлення.
В контексті з вищенаведеним суд зазначає наступне.
У силу абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Тобто, до складу грошового забезпечення військовослужбовців в силу процитованої норми Закону входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною першою ст. 15 Закону № 2011-XII передбачено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Так, ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Тобто, частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено виключний перелік певних видів складових грошового забезпечення військовослужбовця на підставі яких проводиться призначення пенсії.
Водночас, включення до цього переліку грошової допомоги на оздоровлення, що виплачується військовослужбовцям не доводить наявність підстав для її включення до складу грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія, оскільки такі підстави законодавчо не закріплені.
Відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393), пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, перелік видів грошового забезпечення, які враховуються при призначенні пенсії визначений наведеною постановою Кабінету Міністрів України відповідає положенням частини 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ.
Враховуючи , що частиною 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ не передбачено врахування всіх видів грошового забезпечення, які були виплачені військовослужбовцю за час проходження служби, а наведений вказаною нормою перелік видів грошового забезпечення, які є підставою для призначення пенсії є вичерпним, то дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення є правомірними.
Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах.
Аналізуючи наведені вище норми Законів №2011-ХІІ і №2262-ХІІ, Порядку № 393 під час розгляду аналогічної адміністративної справи за участю органу Пенсійного фонду України, Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних правових висновків (постанова від 06.02.2019 у справі №522/2738/17).
Закон України № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Беручи до уваги наведену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що в силу припису ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного суду України є обов`язковою для суду при вирішення даної справи, суд приходить до висновку, що грошова допомога на оздоровлення, виплата якої здійснювалася не щомісячно та носила виключно одноразовий характер (раз на рік), а тому суд погоджується з позицією відповідача, що вона не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для включення грошова допомога на оздоровлення до складу грошового забезпечення з метою обчислення пенсії.
Крім того, така позиція кореспондується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 13 травня 2015 року.
Так, 13 травня 2015 року Конституційним Судом України прийнято рішення по справі №1-9/2015 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Приймаючи вказане рішення Конституційний Суд України виходив з того, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій. Згідно з частиною 3 статті 43 Закону пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей обчислюються з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, установлених законодавством.
Положеннями першого речення частини третьої статті 63 Закону передбачено підстави для перерахунку пенсій та перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються для їх перерахунку.
Аналіз наведених положень Закону вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63).
Конституційний Суд України наголосив, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.
Отже, перелік додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій зазначених категорій осіб, визначається виключно законами України.
Відповідно до статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання.
Таким чином, враховуючи наведені норми права та встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку, що грошова допомога для оздоровлення не входять до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується пенсія, відтак позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що відповідач при відмові у врахуванні для обчислення розміру пенсії такої складової грошового забезпечення, як грошова допомоги на оздоровлення діяв у відповідності до частини другої статті 19 Конституції України, а спірні дії відповідають вимогам частини другої статті 2 КАС України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В даному випадку, відповідач надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку і виплаті пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним за період з березня 2018 року по липень 2018 року сум грошової допомоги для оздоровлення, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2018 № 642фс.
Оскільки, відповідачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено, а позивачем не спростовано правомірність відмови в перерахунку пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення грошової допомоги для оздоровлення, а також враховуючи відсутність зазначеного позивачем порушення його прав відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 250, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович