Справа № 2040/7544/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р.Справа № 2040/7544/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., м. Харків, повний текст складено 18.10.18 року по справі № 2040/7544/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійною фонду України у Харківській області, які полягають у відмові листом Головою Управління Пенсійною фонду України у Харківській області на його ім'я від 02.04.2018 № 2198/Ю-14 нарахувати та виплатити на підставі, в порядку та у розмірі, визначеному Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (з подальшими змінами та доповненнями), компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строку виплати частини пенсії за період з 01.02.2016 по 02.02.2017 в сумі 42690,89 грн;

- стягнути з Головного управління Пенсійною фонду України у Харківській області на його користь компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строку виплати нарахованої пенсії в сумі 42690,89 грн за період з 01.02.2016 по 02.02.2017.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійною фонду України у Харківській області, які полягають у відмові листом Головною Управління Пенсійною фонду України у Харківській області на ім'я ОСОБА_1 від 02.04.2018 № 2198/Ю-14 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі, в порядку та у розмірі, визначеному Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (з подальшими змінами та доповненнями), компенсацію за втрату ОСОБА_1 частини доходів у зв'язку з порушенням строку виплати ОСОБА_1 частини пенсії за період з 01.02.2016 по 02.02.2017 в сумі 42690,89 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійною фонду України у Харківській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строку виплати нарахованої пенсії в сумі 42690,89 грн за період з 01.02.2016 по 02.02.2017.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне та неповне дослідження доказів у справі, а також неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою в позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на правомірність відмови в нарахуванні та виплаті оспорюваної компенсації та зазначив, що кошти на виконання рішення суду від 31.05.2013р. по справі № 2-а-9628/08/2070 виплачені органом Державної казначейської служби України, а тому позовні вимоги до органу Пенсійного фонду України заявлено безпідставно.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення.

В порядку, визначеному ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є пенсіонером Служби Безпеки України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійною фонду України у Харківській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2013 року в адміністративній справі № 2а-9628/08/2070, що набрала чинності 24 червня 2013 року, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 пенсію за період з 01 січня 2008 року по 31 травня 2013 року у сумі 158665 гривень 15 копійок.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.01.2014 по справі № 646/10965/13-а на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області стягнуто пенсію за період з 01.06.2013 року по 31 грудня 2013 року в сумі 20106,66 грн.

У зв'язку з тим, що відповідачем вказані суми сплачені не були, постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зобов'язано нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строку виплати перерахованої пенсії за період по січень 2016 року в сумі 180686,41 грн. (виплату якої здійснено в березні 2017 року).

В лютому 2017 року відповідачем проведено перерахунок та здійснено виплату позивачу різниці пенсії в сумі 158665,15 грн та 20106,66 грн платіжним дорученням № 1719 від 03.02.2017 на загальну суму 178771,81 грн.

В той же час, за повідомленням головного управління Державної казначейської служби у Харківській області, з бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду на користь ОСОБА_1 було перераховано 158665,15 грн.

У зв'язку з переплатою бюджетних коштів, Головним управління Пенсійного фонду в Харківській області на виконання постанови від 22.09.2016 № 662 "Деякі питання виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ", було підготовлено розпорядження від 27.12.2017 № 28659-14/20 до філії ХОУ "Ощадбанк" про повернення коштів у сумі 158665,15 грн на рахунок головного управління, як тих, що були помилково перераховані на рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1 Сума 158665,15 грн. була повернута на рахунок управління.

Разом з цим, відповідачем, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 20106, 66 грн., нараховано та виплачено ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів за період з лютого 2016 року по січень 2017 року в сумі 2533, 44 грн.

12 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області із заявою, відповідно до якої просив на підставі, в порядку та у розмірі, визначеному Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням компенсації громадянам частини грошових у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 донарахувати та виплатити йому компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строку виплати пенсії, нарахованої за січень 2008 року - грудень 2013 року у сумі 42690,89 грн.

Між тим, листом від 02.04.2018 № 2198/20-40 відповідач відмовив ОСОБА_1 у вказаному донарахуванні компенсації втрати частини доходу, у зв'язку із тим, що різниця пенсії в сумі 158665,15 грн не була зарахована на його особистий рахунок, а тому для нарахування компенсації втрати частини доходів на вказану суму не має підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строку виплати пенсії, нарахованої в сумі 158665,15 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2013 року в адміністративній справі № 2а-9628/08/2070, що набрала чинності 24 червня 2013 року, з урахуванням ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року про роз'яснення постанови Харківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2013 року стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 пенсію за період з 01 січня 2008 року по 31 травня 2013 року у сумі 158665 гривень 15 копійок.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2013 року в адміністративній справі № 2а-9628/08/2070, що набрала чинності 24 червня 2013 року, з урахуванням ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року про роз'яснення постанови Харківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2013 року вже встановлена та обставина, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно недоплатило ОСОБА_1 як звільненому з військової служби військовослужбовцю пенсію за період з 01 січня 2008 року по 31 травня 2013 року у сумі 158665 гривень 15 копійок.

У відповідності до ч. 3 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком, тобто, з 01 січня 2008 року.

Строк виплати пенсій особам, звільненим з військової служби, регламентується частиною третьою статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відповідно до якої виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Відповідно до статті 2 чинного Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати" від 19 жовтня 2000 року компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Таким чином, посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на те, що оскільки різниця пенсії в сумі 158665,15 грн не виплачена позивачу, то і для нарахування компенсації втрати частини доходів на вказану суму не має підстав, колегія суддів вважає необґрунтованим, так як компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, саме нарахованих громадянам, органом Пенсійного фонду.

З матеріалів справи встановлено, що загальна сума нарахованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області заборгованості за пенсією ОСОБА_1 однак не виплаченої до цього часу пенсії складає 158665 гривень 15 копійок, що не заперечується сторонами по справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, що перераховуються з Державного бюджету України до Пенсійного фонду України.

Таким чином, Пенсійний фонд України згідно Законів України про Державні бюджети України на відповідний рік отримував і отримує з Державного бюджету України гроші для виплати пенсій звільненим з військової служби військовослужбовцям, однак Пенсійний фонд України та територіальний орган Пенсійного фонду України - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області і до часу звернення позивачем не виплатили заборгованість за пенсію у сумі 158665,15 грн, яка стягнута з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2013 року в адміністративній справі № 2а-9628/08/2070, що набрала чинності 24 червня 2013 року.

Таким чином довід апеляційної скарги, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області є неналежним відповідачем по справі, а відповідальним за виконання судового рішення, що гарантоване державою є саме Державна казначейська служба України, є необґрунтованим.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) для реалізації цілей та завдань вищевказаного Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дія вищевказаних нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Так, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статтею 2 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком № 159 компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року по справі № К/9901/2999/17 (522/5664/17), а відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 26 Рішення Європейського Суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України", порушеної Європейським Судом з прав людини за заявою № 63134/00, поданою до Суду проти України громадянином України ОСОБА_2 ("Заявник") 27 червня 2000 року, Європейський Суд з прав людини констатував , що "Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Бурдов проти Росії", № 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-ІІІ)".

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини, прецедентну практику якого відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України мають використовувати суди України, зокрема, у справі "Хорнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року, у справі "Бурдов проти Росії" від 07 травня 2002 року, "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року, "Шаренок проти України" від 22 лютого 2004 року та ряду інших, зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов'язувальне рішення залишалось без дієвим на шкоду одній із сторін, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід'ємною частиною судового процесу.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судами України при розгляді судових справ до уваги не приймається насамперед на підставі частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини".

Наведене узгоджується із правовою позицією Європейського Суду з прав людини.

Так, у рішенні від 08.11.2005 в справі "Кречко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі № 2040/7544/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ця справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

З урахуванням того, що ця справа відноситься до справ незначної складності, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі № 2040/7544/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 22.04.2019 року