Справа № 240/424/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/424/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк М.М.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

10 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (прийняту у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом Керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області (далі - позивач) до Білилівського дошкільного навчального закладу Білилівської сільської ради (далі - відповідач) про визнати бездіяльність протиправною, зобов"язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач 29.01.2019 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність завідуючої Білилівського дошкільного навчального закладу Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області щодо невжиття заходів направлених на усунення порушень протипожежної безпеки в діяльності закладу, що зафіксовані у акті планової (позапланової) перевірки від 10.05.2018, проведеної провідним інспектором Ружинського районного сектору УДСНС України у Житомирській області;

- визнати протиправною бездіяльність Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області щодо невжиття заходів направлених на усунення порушень протипожежної безпеки в діяльності закладу, що зафіксовані у акті планової (позапланової) перевірки від 10.05.2018, проведеної головним інспектором Ружинського районного сектору УДСНС України у Житомирській області;

- зобов'язати завідуючу Білилівським дошкільним навчальним закладом Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області вжити в межах компетенції заходи направлені на усунення порушень протипожежної безпеки в діяльності закладу, що зафіксовані у акті планової (позапланової) перевірки від 10.05.2018, проведеної головним інспектором Ружинського районного сектору УДСНС України у Житомирській області;

- зобов'язати Білилівську сільську раду Ружинського району Житомирської області вжити заходи направлені на усунення порушень протипожежної безпеки у Білилівському дошкільному навчальному закладі шляхом вирішення в межах компетенції питання щодо виділення коштів необхідних на усунення порушень протипожежної безпеки.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 вказана позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали, шляхом подання до суду нової позовної заяви (з наданням доказів її надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи), в якій обґрунтувати підстави для звернення прокурора до суду із наведенням причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом.

На виконання вимог вказаної ухвали, керівник Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області надіслав до суду нову позовну заяву, в якій на обґрунтування підстав для звернення прокурора до суду зазначив інформацію Білилівської сільської ради від 05.12.2018 щодо невиконання в повному обсязі приписів, внесених протягом 2017-2018 років про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, виявлених у ході перевірок в Білилівському дошкільному навчальному закладі, при цьому ні Ружинський РС ГУ ДСНС України у Житомирській області ні ГУ ДСНС України в Житомирській області не звернулись до суду за захистом інтересів держави.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, а саме, недоведеністю необхідності захисту інтересів держави саме прокурором.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу та адміністративну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що прокурором встановлено наявність в діяльності Білилівського дошкільного навчального закладу порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, які тривають з 2017 року, що підтверджується неодноразовими актами перевірок, а також невжиття Управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області або його структурним підрозділом Ружинським районним сектором повноважень визначених ст. 67, 68, 70 Кодексу цивільного захисту України, органи прокуратури реалізували законодавчо установлене право, спрямоване на захист інтересів держави та звернулися до суду з позовом в межах установленої законом адміністративно - процесуальної правосуб'єктності.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 4 ст. 5 КАС України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч. 3, 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII) визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз вищезазначеного законодавства дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі в адміністративних судах стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Отже, ч. 3 ст. 23 Закону № 1697-VII прямо вказано, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Відтак, захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Дана правова позиція також узгоджується з висновками, викладеними в ухвалі Верховного Суду від 19.07.2018 у справі №822/1169/17.

Разом з цим, приводом для звернення прокурора до суду стало вивчення матеріалів планових та позапланових перевірок проведених фахівцями Ружинського районного сектору Управління Державної служби України з надзвичайних у Житомирській області, якими встановлено тривале функціонування Білилівського дошкільного навчального закладу з суттєвими порушеннями пожежної безпеки та не вживання Білилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області належних заходів щодо їх усунення.

При цьому, ні Ружинського районного сектору Управління Державної служби України з надзвичайних у Житомирській області, ні Головного управління Державної служби України з надзвичайних у Житомирській області не звернулись до суду за захистом інтересів держави.

Водночас, позивачем вказано, що порушенням інтересів держави у даному випадку є необхідність неухильного та ефективного виконання органами виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, як учасників освітньої діяльності, законодавчих обов'язків щодо створення безпечних умов для здобуття освіти; рівень реалізації посадовими особами наданих повноважень має забезпечувати досягнення законодавчої мети у вигляді створення та підтримання таких умов здобуття освіти, що виключають будь-яку шкоду або загрозу життю та здоров'ю дітей.

Проте, пунктами 1, 2 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052 вказано, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

ДСНС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_1 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Пунктом 4 зазначеного Положення вказано, що ДСНС відповідно до покладених на неї завдань складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоровю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, обєктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту (пп. 48).

Отже, з наведеного слідує, що вказаним положенням прямо передбачено повноваження Управління Державної служби України з надзвичайних у Житомирській області в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоровю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи приміщень.

При цьому, позивачем не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду, з наданням належних доказів, які би підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та не вказано причин, які унеможливлюють звернення до суду з даним позовом Ружинського районного сектору Управління Державної служби України з надзвичайних у Житомирській області чи Головного управління Державної служби України з надзвичайних у Житомирській області.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у поданій позивачем позовній заяві не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду, з наданням належних доказів, які би підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Однак, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України з огляду на таке.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України вказано, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивач надіслав до суду нову позовну заяву, в якій вказав підстави для звернення прокурора до суду.

При цьому, повертаючи позовну заяву суд першої інстанції вірно вказав, що у новій позовній заяві, прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором та не обґрунтовано підстави для представництва у відповідності до статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Разом з тим, пунктом 7 ч. 4 ст. 186 КАС України вказано, що позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Таким чином, враховуючи, що позивач виконав вимоги ухвали суду від 04.02.2019 про залишення позовної заяви без руху, у строк встановлений судом, проте, в даному випадку у прокурора відсутні підстави для звернення до суду в інтересах держави, позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 7 ч. 4 ст. 169 КАС України

Статтею 320 КАС України визначено підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, серед яких неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

При цьому, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, враховуючи, що в даному випадку порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3