Справа № 2040/7263/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.

10 квітня 2019 р.Справа № 2040/7263/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «СЛФ» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СЛФ» до ОСОБА_1 управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В с т а н о в и л а:

04.09.2018 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «СЛФ» (подалі - ТОВ «СЛФ», підприємство) звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача ОСОБА_1 управління ДФС у Харківській області (подалі ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган) від 14.06.2018 року № НОМЕР_1, яким позивачу застосовано штрафні санкції за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних на загальну суму 112.293,57 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що податковий орган під час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення дійшов необґрунтованого висновку, щодо порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних.

Позивач, заперечуючи проти правомірності прийняття контролюючим органом спірного рішення, вказує що в супереч положень п. 86.7 ст. 86 ПК України був позбавлений участі у розгляді його заперечень на акт перевірки. Відповідачем протиправно проведено перевірку за період 2016 року за відсутності повноважень на її проведення, а також зазначив, що камеральну перевірку контролюючим органом проведено без врахування обставин того, що періоди попередньо проведеної перевірки збігаються із періодами даної перевірки. Контролюючим органом здійснено невірне тлумачення положень ПК України, оскільки посадовими особами відповідача не враховано, що всі податкові накладні, зазначені в акті перевірки як такі, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, насправді виписані ТОВ «СЛФ» на адресу «кінцевого покупця», а отже не підлягають наданню покупцям, що свідчить про звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію таких податкових накладних та розрахунків коригування. Крім того, позивач вказує на обставини форс-мажору, а саме втрату бази бухгалтерських даних, програмного забезпечення для обміну податковими документами з ДФС та контрагента, що обумовилось втручанням 27.06.2017 року у роботу компютерів підприємства компютерного вірусу «Petya.A» та унеможливило здійснення своєчасної реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних до вересня 2017 року.

З огляду на вказані доводи, позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти позову, у відзиві на позов ГУ ДФС у Харківській області зазначив, що встановлені контролюючим органом порушення, які покладені в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, належним чином зафіксовано в акті перевірки. Відтак, під час проведеної камеральної перевірки встановлено порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних, що і слугувало підставою для застосування до підприємства штрафних санкцій відповідно до положень п.1201.1 ст.1201 ПК України. За таких обставин, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У відповіді на відзив позивач підтвердив власну позицію, викладену ним у позові.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року (рішення у повному обсязі складено 20.11.2018 року) у задоволенні адміністративного позову ТОВ «СЛФ» відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що постачальник товарів (робіт, послуг) має безумовний обовязок провести реєстрацію у межах визначених законом строків у Єдиному реєстрі податкових накладних і тих податкових накладних, котрі не надаються покупцю, і тих податкових накладних, котрі складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Судовим розглядом установлено, що позивачем фактично було здійснено реєстрацію податкових накладних, складених відповідно до положень абз. 4 п.п. 201.4 ст. 201 ПК України, але після спливу визначеного законом строку.

Крім цього, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів втручання у компютерну систему підприємства позивача компютерного вірусу, отже позивачем не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Враховуючи наведене, суд визначився, що доводи позивача стосовно неправомірності та не обґрунтованості прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.06.2018 року, яким ТОВ «СЛФ» визначено штраф 112.293,57 грн., не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, відтак, вказане рішення відповідача є таким, що не підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «СЛФ», посилаючись на прийняття судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному дослідженню доказів і встановлення обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично наводить доводи, аналогічні тим, що наведені ним у позові та відповіді на відзив ГУ ДФС у Харківській області.

У відзиві на апеляційну скаргу, контролюючий орган наполягав на своїй позиції, та просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «СЛФ» без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «СЛФ» задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Вимоги до граничних строків реєстрації податкових накладних передбачені пунктом 201.10 ст. 201 ПК України. Так, реєстрація платниками податку податкових накладних в ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Пунктом 120-1.1 ст. 120-1 ПК України за порушення граничного строку, визначеного статтею 201 Кодексу, для реєстрації податкових накладних в ЄРПН (крім податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю), складених на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), передбачено застосування штрафних санкцій у відповідних розмірах до платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації.

Також пунктом 120-1.2 ст. 120-1 ПК України передбачено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобовязань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України штрафні санкції, передбачені вказаним пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних згідно з підпунктом 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 ПК України.

Отже, за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН або відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН штрафні санкції, визначені ПК України, не застосовуються виключно до податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які:

звільнені від оподаткування;

оподатковуються за нульовою ставкою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Статтею 195 ПК України визначено перелік операцій, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою, а перелік операцій, звільнених від оподаткування, - статтею 197, підрозділом 2 розділу XX цього Кодексу.

Таким чином, штрафні санкції, визначені п.п. 120-1.1 та 120-1.2 ст. 120-1 ПК України, не застосовуються до платників податку за порушення ними граничного строку реєстрації/відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних:

що не надаються отримувачу (покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, та/або

що не надаються отримувачу (покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою.

Пунктом 198.5 ста. 198 ПК України встановлено обовязок платника податку нарахувати податкові зобовязання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях.

Таким чином, у разі порушення платником податку термінів реєстрації/відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних, складених при визначенні податкових зобовязань з ПДВ відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України, до такого платника податку застосовуються штрафні санкції, визначені відповідно пунктами 120-1.1 або 120-1.2 ст. 120-1 Кодексу, у визначених розмірах.

Судом установлено, що посадовою особою відповідача на підставі п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 та ст. 76 ПК України проведено камеральну перевірку ТОВ «СЛФ» з питання дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за червень 2016 року, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопада 2017 року, результати якої оформлено актом перевірки від 25.05.2018 року № 7629/20-40-12-10-09/31633697 /а.с.15-21/.

Відповідно до висновків акту перевірки від 25.05.2018 року №7629/20-40-12-10-09/31633697 дані камеральної перевірки свідчать про порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за звітний період червень 2016 року, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2017 року, чим порушено абз. 14 п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Означеного висновку контролюючий орган дійшов з огляду на те, що підприємство зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, перелік яких наведений у акті таблиці 1 та таблиці 2, із порушенням строку до 15 календарних днів на загальну суму ПДВ 56.387,53 грн., із порушенням строку від 16 до 30 календарних днів на загальну суму ПДВ 80.279,97 грн., із порушенням строку від 31 до 60 календарних днів на загальну суму ПДВ 132.584,38 грн., із порушенням строку від 61 і більше календарних днів на загальну суму 127.058,76 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 25.05.2018 року №7629/20-40-12-10-09/31633697 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14.06.2018 року, яким до позивача застосовано штраф у загальній сумі 112.293,57 грн., в тому числі за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів в розмірі 10 % у сумі 5.638,75 грн., за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів в розмірі 20 % у сумі 16.055,99 грн., за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів в розмірі 30 % у сумі 39.775,31 грн., за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 до 365 календарних днів в розмірі 40 % у сумі 55.823,50 грн. /а.с. 10/.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги ТОВ «СЛФ» щодо невірного тлумачення контролюючим органом положень ПК України, колегія суддів зазначає, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 1201.1 ст. 1201 ПК України необхідною умовою є наявність двох обов'язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.09.2018 року у справі № 816/1488/17.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи скаржника про те, що позивач був позбавлений права на участь у розгляді заперечень на акт перевірки, оскільки положеннями ПК України контролюючий орган не обмежений у їх розгляді за відсутності платника податків.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 76.3 ст. 76 ПК України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Підпунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку без врахування висновків попередньо проведеної перевірки за той же період, а також протиправно проведено перевірку за період 2016 року, оскільки вказана обставина не повязана із перевіряємим періодом на який посилається позивач, а стосується своєчасності реєстрації податкових накладних, які не охоплювались попередніми перевірками. Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанції учасниками справи не надано.

Посилання позивача на ОСОБА_2 України «Про внесення змін до підрозділу 10 розділу ХХ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ПК України до незастосування штрафних санкцій за несвоєчасну роботу компютерних мереж платників податків» від 13.07.2017 року № 2143-VIIIколегія суддів вважає безпідставним, оскільки за матеріалами справи всі спірні податкові накладні зареєстровані після 31.07.2017 року.

Крім цього, в розумінні ст. 77 КАС України, колегія суддів вважає непідтвердженими посилання позивача на обставини втручання у компютерну систему вірусу, що унеможливило своєчасну реєстрацію податкових накладних.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СЛФ» залишити без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року, - без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_4
Постанова у повному обсязі складена і підписана 19 квітня 2019 року.