Справа № 344/4632/19
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/4632/19
Провадження № 2-а/344/354/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Мотивувала тим, що 03.03.2019 року інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 532623. У вказаній постанові відповідачем зазначено, що позивач керуючи транспортним засобом марки BMW Х5, номерний знак Т8148ТН, 03.03.2019 року в м. Львів вул. Банківська-Дорошенка порушила вимоги дорожнього знаку 5.10.2 (виїзд на дорогу зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів) будучи без реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушила вимоги п. 17.1 та п.п. б п. 2.1 ПДР, чим скоїла правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач вважає дії відповідача протиправними та незаконними, а складена ним постанова такою, що підлягає скасуванню, оскільки 03.03.2019 року позивач, керуючи транспортним засобом марки BMW Х5, номерний знак Т8148ТН, виїхавши з двору будинку № 2, що на вул. Петра Дорошенка в м. Львові, здійснила поворот ліворуч і рухаючись по названій вулиці виїхала на проспект Свободи, здійснивши поворот праворуч. Поруч будинку № 5, що на проспекті Свободи вона була зупинена відповідачем, який попросив предявити документи, а саме посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. На запитання позивача про причини предявлення документів, отримала відповідь, що вказані документи необхідні для складення постанови про накладення адміністративного стягнення, у звязку з порушенням позивачем ПДР. В ході чого відповідач повідомив, що позивач порушила вимоги дорожнього знаку 5.10.2. Норми ж п. 17.1 ПДР, на які посилається відповідач передбачають, що на дорозі зі смугою для маршрутних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Оскільки при виїзді з двору будинку № 2, що на вул. Петра Дорошенка в м. Львові, жодних дорожніх знаків, які б обмежували здійснення повороту ліворуч на вулицю ОСОБА_3 не було, в тому числі й дорожніх знаків 5.10.2, 5.8 та 5.11, позивач звернулась до відповідача з проханням надати для огляду та ознайомлення докази, які б підтвердили його твердження та порушення позивачем зазначених ПДР, однак прохання позивача було залишено без задоволення. Отже доказів, на яких ґрунтується висновок відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення відсутні, за таких обставин позивач вважає, що відповідачем не доведено правомірність винесення постанови та не надано належних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Щодо твердження відповідача про порушення п.п. б, п. 2.1. ПДР позивач вважає за необхідне звернути увагу на те, що на вимогу відповідача предявити документи, передбачені вказаним пунктом, нею були надані їх копії, оскільки оригінали документів знаходились в бардачку ТЗ, який в присутності відповідача позивач сама не змогла відкрити, а на прохання позивача їй допомогти, отримала відмову. За наведених обставин просила суд

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву, за змістом якої заявлені позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі.

В судове засідання представник відповідача не зявився, відзиву на адміністративний позов не надав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушень, відповідальність за які, передбачена ч. 3 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КупАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії НК № 532623 від 03.03.2019 року в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 03.03.2019 року в 11год. 02хв., керуючи транспортним засобом марки BMW Х5, номерний знак Т8148ТН, 03.03.2019 року в м. Львів вул. Банківська-Дорошенка порушила вимоги дорожнього знаку 5.10.2 (виїзд на дорогу зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів) будучи без реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушила вимоги п. 17.1 та п.п. б п. 2.1 ПДР, чим скоїла правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 6).

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Позивач в позові вказала, що 03.03.2019 року позивач, керуючи транспортним засобом марки BMW Х5, номерний знак Т8148ТН, виїхавши з двору будинку № 2, що на вул. Петра Дорошенка в м. Львові, здійснила поворот ліворуч і рухаючись по названій вулиці виїхала на проспект Свободи, здійснивши поворот праворуч. Поруч будинку № 5, що на проспекті Свободи вона була зупинена відповідачем, який попросив предявити документи, а саме посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. На запитання позивача про причини предявлення документві, отримала відповідь, що вказані документи необхідні для складення постанови про накладення адміністративного стягнення, у звязку з порушенням позивачем ПДР. В ході чого відповідач повідомив, що позивач порушила вимоги дорожнього знаку 5.10.2. Норми ж п. 17.1 ПДР, на які посилається відповідач передбачають, що на дорозі зі смугою для маршрутних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Оскільки при виїзді з двору будинку № 2, що на вул. Петра Дорошенка в м. Львові, жодних дорожніх знаків, які б обмежували здійснення повороту ліворуч на вулицю ОСОБА_3 не було, в тому числі й дорожніх знаків 5.10.2, 5.8 та 5.11, позивач звернулась до відповідача з проханням надати для огляду та ознайомлення докази, які б підтвердили його твердження та порушення позивачем зазначених ПДР, однак прохання позивача було залишено без задоволення. Отже доказів, на яких ґрунтується висновок відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення відсутні, за таких обставин позивач вважає, що відповідачем не доведено правомірність винесення постанови та не надано належних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Щодо твердження відповідача про порушення п.п. б, п. 2.1. ПДР позивач вважає за необхідне звернути увагу на те, що на вимогу відповідача предявити документи, передбачені вказаним пунктом, нею були надані їх копії, оскільки оригінали документів знаходились в бардачку ТЗ, який в присутності відповідача позивач сама н змогла відкрити, а на прохання позивача їй допомогти, отримала відмову.

Відповідно до ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем правил ПДР.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст.122, ч. 1 ст. 126 КупАП.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова серії НК № 532623 від 03.03.2019 року підлягає скасуванню, а тому даний позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову НК № 532623 від 03.03.2019 року винесену інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122, ч. 1 ст. 126 КупАП, а провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова