Справа № 814/272/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2019 року

Київ

справа №814/272/17

адміністративне провадження №К/9901/29857/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 у складі судді Біоносенка В.В. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2017 у складі колегії суддів: Коваля М.П. (головуючий), Домусчі С.Д., Кравця О.О. у справі №814/272/17 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4.) звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (надалі - ГУНП) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 адміністративний позов задоволено.

2.1. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП №30 о/с від 06.02.2017 в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_4

2.2. Поновлено ОСОБА_4 на посаді інспектора Ленінського відділу поліції ГУНП.

2.3. Стягнуто з ГУНП на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 07.02.2017 по 04.04.2017 у сумі 4332,07 грн., без вирахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.

2.4. Стягнуто з ГУНП на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 4647,14 грн.

3. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2017 постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 змінено, виклавши абзаци 4-6 її резолютивної частини в наступній редакції: "стягнути з ГУНП на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 07.02.2017 по 04.04.2017 у розмірі 9142,80 грн.". В іншій частини постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 залишено без змін.

4. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

4.1. Наказом ГУНП від 07.11.2015 ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора Ленінського відділу поліції ГУНП.

4.2. Наказом ГУНП від 21.03.2016 №47 о/с позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

4.3. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 у справі №814/596/16, що набрала законної сили, наказ ГУНП від 21.03.2016 №47 о/с скасовано, ОСОБА_4 поновлено на посаді інспектора Ленінського відділу поліції ГУНП. На виконання даного судового рішення позивача поновлено на службі в поліції наказом ГУНП від 01.12.2016 №332 о/с.

4.4. 06.12.2016 ОСОБА_4 письмово попереджено про наступне звільнення та роз'яснено йому положення статті 49-2 Кодексу законів про працю України.

4.5. Наказом ГУНП від 06.02.2017 №30 о/с позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

5. Приймаючи оскаржувані судові рішення суд першої інстанції виходив з того, що скорочення штатів, яке слугувало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції, фактично не мало місця, а наявність прийнятого стосовно позивача рішення (висновку) атестаційної комісії, згідно з яким позивач не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність, не могло мати впливу при вирішенні питання щодо її подальшого працевлаштування. Тому, суд вважав звільнення позивача незаконним, дійшов висновку про необхідність її поновлення. Окрім того, судом зазначено про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обрахованого відповідно до вимог Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260.

6. Суд апеляційної інстанції загалом погодився з висновками суду першої інстанції, проте, вважав за необхідне застосувати при обрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

7. Відповідач подав касаційну скаргу на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

7.1. Аргументи скаржника полягають у тому, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та допущені порушення норм процесуального права. Скаржник наголошує, що ним надані для суду докази скорочення посади позивача внаслідок скорочення усіх тимчасових штатів ГУНП. Вважає, що суди помилково застосували до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України, оскільки процедура звільнення з поліції у зв'язку зі скороченням штатів врегульована Законом України "Про Національну поліцію", який не передбачає обов'язку щодо подальшого працевлаштування поліцейського. Скаржник зазначає, що висновок атестаційної комісії, складений відносно позивача, не був скасований у судовому порядку та залишався чинним. Посилається на неправильне визначення судом апеляційної інстанції розміру середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу та відсутність викладеної зміненої редакції абзацу п'ятого резолютивної частини постанови суду першої інстанції.

8. Позивач відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не подав.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

9. Конституція України:

"Стаття 19. <…> Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

10. Кодекс законів про працю України (надалі - КЗпП України):

Стаття 40. Розірвання трудового договору з ініціативи власника

або уповноваженого ним органу

"Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

…Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу".

Стаття 49-2. Порядок вивільнення працівників

"…Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно".

11. Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII):

Стаття 68. Порядок призначення поліцейських на посади під час

здійснення реорганізації

"1. У разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

2. Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

3. Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

…5. Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства".

Стаття 77. Звільнення зі служби в поліції

"1. Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

…4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів".

Стаття 94. Грошове забезпечення поліцейських

"1. Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

2. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України".

12. Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (надалі - Постанова №100):

"1. Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках:

…з) вимушеного прогулу".

…8. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період".

13. Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799 (надалі - Порядок №260):

"…9. При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата".

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

14. За загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі №21-8а15 і Верховний Суд не вбачає підстав відступати від неї.

15. Так, пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, який є спеціальним у випадку спірних правовідносин, передбачено підставу для звільнення поліцейського зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням штатів.

16. Водночас, враховуючи частини 1, 3 статті 68 Закону №580-VIII, передумовою для звільнення поліцейського з вказаних підстав слугує здійснення реорганізації, внаслідок якої відбувається скорочення посад в органі поліції чи окремому підрозділі. Поліцейський, посада якого буде скорочена, повинен бути письмово попереджений про можливе наступне звільнення за два місяці та підлягає звільненню відповідно до пункту 4 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII виключно у разі, якщо до закінчення цього строку його не було призначено на іншу посаду в поліції.

17. За змістом частини 2 статті 68 Закону №580-VIII, протягом двомісячного строку з моменту попередження поліцейського про звільнення, відповідний орган поліції зобов'язаний вирішити питання щодо можливості його призначення на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції. При вирішенні даного питання до уваги беруться досвід роботи, освітній рівень, стан здоров'я та ставлення поліцейського до виконання службових обов'язків. Призначення поліцейського на іншу посаду відбувається лише за його згодою.

18. Як встановлено судами попередніх інстанцій на основі досліджених доказів, наказом ГУНП від 31.05.2016 №440дск "Про організаційно-штатні зміни в ГУНП", який прийнятий до моменту поновлення позивача на посаді, скасовані всі тимчасові штати та скорочено усі 3263 посади в ГУНП і оголошено постійні штати ГУНП.

19. Колегія суддів зазначає, що гарантії щодо захисту від незаконного звільнення, які розповсюджуються у тому числі і на поліцейських, передбачають, що у разі скорочення штатів та/або проведення організаційних заходів, звільненню підлягають не усі без винятку поліцейські, а лише ті, посади яких скорочуються.

20. Разом з тим, у випадку скорочення тимчасового штату з одночасним введенням постійного штату, звільнення особи зі служби в поліції може мати місце лише якщо це супроводжується скороченням чисельності або штатних одиниць у новому штаті. При цьому, саме по собі скорочення посад тимчасового штату, в разі збільшення їх загальної чисельності або збереження відповідних посад у постійному штаті, не може бути підставою для звільнення поліцейського зі служби у зв'язку зі скороченням.

21. Тому, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо недоведення відповідачем скорочення посад в ГУНП, що слугувало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції.

22. Суди попередніх інстанцій, перевіряючи дотримання вимог частини 2 статті 68 Закону №580-VIII, дослідили, що при вирішенні питання про можливість призначення позивача на іншу посаду, відповідачем взято до уваги висновок атестаційної комісії ГУНП від 03.03.2016, згідно з яким, позивач не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

23. Колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне наголосити, що відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень), постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

24. У постанові Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 у справі №814/596/16, що набрала законної сили, надано оцінку висновку атестаційної комісії ГУНП від 03.03.2016 та встановлено ту обставину, що атестування позивача проводилось всупереч чинному законодавству, в зв'язку з чим його звільнення зі служби в поліції відбулось незаконно.

25. Тому, попри те, що цим судовим рішенням безпосередньо не скасовано висновок атестаційної комісії, ним встановлені обставини протиправності атестування, проведеного відносно позивача, що тягне за собою протиправність усіх прийнятих за наслідками такого атестування рішень і неможливість їх врахування відповідачем при вирішенні питання про можливість подальшого працевлаштування позивача.

26. З огляду на наведене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо недотримання відповідачем при звільнення позивача вимог статті 68 Закону №580-VIII і безпідставності його звільнення зі служби в поліції за пунктом 4 частини 1 статті 77 цього Закону №580-VIII.

27. Що стосується аргументів касаційної скарги в частині помилкового застосування до спірних правовідносин норм статті Кодексу законів про працю України, то з оскаржуваних судових рішень вбачається, що суд посилався на статей 40, 42, 49-2 цього Кодексу, в якості додаткового обґрунтування наявності у відповідача обов'язку запропонувати позивачу вакантні посади, які були наявними в ГУНП з моменту його попередження про наступне звільнення до моменту звільнення. Таке застосування загальних норм трудового законодавства не суперечить принципам субсидіарного застосування норм загального права у разі наявності норм спеціального права, оскільки не йде в розріз з вимогами статті 68 Закону №580-VIII.

28. Частиною 2 статті 94 Закону №580-VIII встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром внутрішніх справ України. Зокрема, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок №260, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, пунктом 9 якого передбачено необхідність обрахунку середнього грошового забезпечення поліцейських за час вимушеного прогулу виходячи з кількості саме календарних днів. Пунктом 8 Постанови №100 також встановлено можливість проведення обрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, виходячи з календарних, а не робочих, днів, у випадках прямо передбачених законодавством.

29. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

30. Згідно зі статтею 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

31. Таким чином, суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення і поновлення на посаді, правильно застосували норми матеріального права, а також не допустили порушень норм процесуального права і доводи касаційної скарги цього не спростовують.

32. Натомість, суд апеляційної інстанції, змінюючи постанову суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу неправильно застосував норми матеріального права і змінив постанову суду першої інстанції, яка відповідала закону.

33. З огляду на наведене, касаційну скаргу слід задовольнити частково.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

34. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити частково.

35. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2017 у справі №814/272/17 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати і залишити в силі постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 в цій частині.

36. В решті постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 і постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2017 у справі №814/272/17 залишити без змін.

37. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду