Справа № 808/1537/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 808/1537/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,
секретарі судового засідання Сколишеві О.О.,

за участі представника позивача Барвінко Р.Ю.,

представника відповідача Зінченко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року в адміністративній справі №808/1537/18 (головуючий 1-ї інстанції Стрельнікова Н.В., рішення складено в повному обсязі 05.06.2018 року) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач 21.04.2018 року (згідно поштового штампу на конверті) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства Оборони України, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи, внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- скасувати пункт 25 протоколу засідання Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №130 від 15.12.2017 року;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів від 25.12.2013 року №975 у розмірі 206700 грн.;

- зобов`язати відповідача подати звіт про виконання прийнятої на користь нього постанови суду протягом тридцяти діб з дня набрання постановою законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що йому (позивачу) 23 лютого 2017 року встановлено ІІІ групу інвалідності. Оскільки інвалідність настала як наслідок виконання позивачем обов`язків військової служби, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності. Вказує на те, що він у встановленому законодавством порядку звернувся через уповноважений орган до Міністерства оборони України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 25.12.2013 року №975. Протоколом засідання комісії МОУ від 20.05.2016 року безпідставно та необґрунтовано відмовлено у нарахуванні та виплаті відповідної допомоги. Постановою Гуляйпільського районного суду від 11.10.2017 року по справі №315/976/17 визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути по суті та прийняти в установленому порядку таке рішення. Однак, протокольним рішенням МОУ від 15.12.2017 року №130 знов відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки в поданих матеріалах відсутня довідка, що свідчить про причини та обставини поранення ( контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано пункт 25 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №130 від 15 грудня 2017 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів від 25.12.2013 року №975.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем не було надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення, що входить до переліку документів, передбаченого п.11 Порядку №975. Наданий позивачем висновок Центральної військово-лікарської комісії лише констатує факт можливої наявності у позивача захворювань на день огляду, але не встановлюють обставин їх отримання. Будь-яких відомостей у військово-облікових документах позивача, що знаходяться у військовому комісаріаті, щодо отримання ним поранень, а тим більше обставин отримання поранень, немає; первинні медичні документи відсутні; висновок СМЕ складений зі слів позивача.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . У 2017 році позивачу встановлено статус інваліда війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 24 лютого 2017 року (а.с.12).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно виписки з акту огляду МСЕК від 23.02.2016 року серії АВ №0550969 ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності, причина інвалідності - поранення, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії. Інвалідність встановлена строком до 23.02.2017 року (а.с.16).

Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3806 від 15.10.2015 року осколкові поранення ділянки тулубу, обох рук та обох ніг рядового у відставці ОСОБА_1 , 1967 р.н., наслідком яких стали ЗЧМТ (контузія головного мозку), та які в подальшому призвели до розвитку «Стійких наслідків перенесеної ЗЧМТ (контузія головного мозку,1986 р.) у вигляді післятравматичної та дисцикуляторної енцефалопатії ІІ ст. ….», що підтверджується медичними та військово-обліковими документами, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.15).

Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 08.10.2015 року №41 у ОСОБА_1 виявлені рубці на верхніх та ніжних кінцівках, на тулубі. Давність їх утворення більше 15 років на момент огляду. Рубці не виключають можливість спричинення поранень, що призвели до утворення рубців і в той час, який вказаний особою, яка оглядалась, а саме в 1986 році при участі його у бойових діях (а.с.17).

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11.10.2017 року у справі №315/976/17 визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути по суті та прийняти в установленому порядку рішення з питання виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Вказана постанова набрала законної сили 24.10.2017 (а.с.21-22).

На виконання вищевказаного рішення суду комісія Міністерства оборони України прийняла протокольне рішення №130 від 15 грудня 2017 року про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оскільки в поданих ним матеріалах відсутня довідка, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення (а.с.23).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем було необґрунтовано та безпідставно прийнято рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, а відтак наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити відповідну грошову допомогу.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту - Закон №2232).

Відповідно до ст.41 Закону №2232 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту - Закон №2011).

Зокрема, розділом 2 Закону №2011 встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Частиною другою статті 16 Закону №2011 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28 травня 2008 року №499 (далі по тексту - Порядок №499) (в редакції на час встановлення позивачу інвалідності) встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

14.01.2014 року набрав чинності Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (далі по тексту - Порядок №975), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 2 Постанови №975 встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, що зазначена у довідці МСЕК.

Позивач, посилаючись на виписку з акту огляду МСЕК від 23.02.2016 року серії АВ №0550969 про встановлення йому ІІІ групи інвалідності, причина інвалідності - поранення, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії, вважає наявним у нього права на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцям.

Рішенням комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (викладене у вигляді протоколу №130 від 15 грудня 2017 року) відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (пункт 25).

Підставою для відмови зазначена та обставина, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, який подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчить про обставини поранення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що позивачем не було надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення, що входить до переліку документів, передбаченого п.11 Порядку №975. Наданий позивачем висновок Центральної військово-лікарської комісії лише констатує факт можливої наявності у позивача рубців на день огляду, але не встановлюють обставин їх отримання.

Колегія суддів вважає, що наведені пояснення представника апелянта та доводи апеляційної скарги в цій частині є обгрунтованими з огляду на таке.

Згідно п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Вказаний перелік є обов`язковим, будь-яких виключень не містить.

З синтаксичного аналізу абзацу шостого вказаної норми вбачається, що визначений в п.11 Порядку №975 документ повинен по-перше свідчити саме про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), і тільки потім (зокрема, в тому числі) про те, що таке поранення не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

З аналізу вказаної норми вбачається, що тільки за наявності довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності (тобто про стан здоров`я особи) та документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) можливо прийняття відповідною військово-лікарською комісією постанови щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

Колегія суддів вважає, що причинний зв`язок встановлюється між причинами (обставинами) отримання поранення та наслідками такого поранення (захворювання). Та без наявності відомостей про причини отримання поранення неможливо встановлення «причинного зв`язку» стану здоров`я особи, а відтак і встановлення права особи на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3806 від 15.10.2015 року осколкові поранення ділянки тулубу, обох рук та обох ніг рядового у відставці ОСОБА_1 , 1967 р.н., наслідком яких стали ЗЧМТ (контузія головного мозку), та які в подальшому призвели до розвитку «Стійких наслідків перенесеної ЗЧМТ (контузія головного мозку, 1986 р.) у вигляді післятравматичної та дисцикуляторної енцефалопатії ІІ ст. ….», що підтверджується медичними та військово-обліковими документами, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.15).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2019 року витребовувалось з Центральної військово-лікарської комісії відомості стосовно того, на підставі яких медичних та військово-облікових документів було зроблено висновок в протоколі засідання комісії від 15.10.2015 року №3806 стосовно рядового у відставці ОСОБА_1 , а саме що поранення (контузія) захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Проте, вказана ухвала апеляційного суду залишилась без виконання.

Позивачем та його представником ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження звернення позивача до медичних установ з приводу отриманих поранень, як у період проходження служби у Збройних Силах в період з 1986 року по 1987 рік, так і в період з 1987 року по теперішній час, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Позивачем та його представником не надано будь-яких документів щодо отримання ОСОБА_1 будь-яких поранень, в тому числі і описаних у висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 08.10.2015 року №41, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вказані обставини не заперечував та пояснив, що крім зазначеного вище висновку інших документів, що підтверджували б причини (обставини) отримання позивачем поранень у перод проходження служби у Збройних Силах не має.

Колегія суддів звертає увагу, що вперше відомості про отримання ОСОБА_1 поранень в період проходження служби з`явились у висновку лікаря-спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 08.010.2015 року №41. Згідно вказаного висновку виявлені рубці на верхніх та ніжних кінцівках, на тулубі. Давність їх утворення більше 15 років на момент огляду. Рубці не виключають можливість спричинення поранень, що призвели до утворення рубців і в той час, який вказаний особою, яка оглядалась, а саме в 1986 році при участі його у бойових діях (а.с.17).

Проте, як зазначено в цьому ж висновку, обставини отримання ОСОБА_1 осколочних поранень обох рук, обох ніг, в області тулуба в період з 06.02.1986 року по 08.12.1987 року під час проходження служби в Афганістані зазначені у висновку зі злів самого ОСОБА_1 ..

Будь-яких медичних документів, довідок, тощо при наданні вказаного висновку спеціалістом не використовувалось та не досліджувалось.

На думку колегії суддів, складений зі слів позивача вказаний вище висновок, може слугувати лише доказом наявності у позивача описаних в його описовій частині рубців. Та за відсутності будь-яких документів, що підтверджують походження цих рубців, такий висновок викликає сумнів у його достовірності, оскільки зроблений зі слів позивача та на припущеннях спеціаліста, який, до речі, не несе ніякої відповідальності за надання такого висновку.

Саме цей висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від від 08.010.2015 року №41 був врахований Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 15.10.2015 року №3806 (а.с.15).

Є не зрозумілим, з якими подіями (обставинами) встановлений причинний зв`язок наявних у позивача поранень, якщо відсутні докази (документальні відомості) про будь-які події (обставини), внаслідок яких могли бути отримані такі поранення.

Колегія суддів вважає не доведеним позивачем факт отримання ним під час військової служби будь-яких поранень. Позивачем та його представником ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), інших доказів на підтвердження отримання описаних вище поранень у період проходження військової служби, та в матеріалах справи такі докази відсутні. А відтак, відповідачем правомірно відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних відносинах, приймаючи рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Законом №2262 та Порядком №975, а відтак таке рішення не належить скасуванню.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 10.04.2019 року у справ №822/220/18.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи а неправильно застосовані норми матеріального права, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім передбачених цим пунктом випадків.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року в адміністративній справі №808/1537/18 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року в адміністративній справі №808/1537/18 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак