Справа № 1840/3389/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р.Справа № 1840/3389/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп'яненко, м. Суми, повний текст складено 19.12.18 року по справі № 1840/3389/18

за позовом спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Моквелд Маркетинг"

до Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, СП у формі ТОВ "Моквелд Маркетинг", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 20.06.2018 №002944121 про нарахування штрафу з податку на додану вартість в розмірі 457377,22 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі № 1840/3389/18 позовні вимоги задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків, за результатом, якої був складений акт №3275/18-28-12-01/19368501 від 31.05.2018 р.

Під час перевірки відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем строків реєстрації у ЄРПН податкових накладних, встановлених п. 201.10 ст. 201 ПК України за жовтень-грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року та січень-лютий 2018 року. Маються підстави для застосування санкцій, передбачених п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України. При цьому до податкових накладних за жовтень 2015 року-грудень 2016 року відповідач вважає необхідним застосовувати ст. 201 п. 201.10 ПК України у редакції станом на 31.12.2016 року. До інших податкових накладних у редакції станом на 01.01.2017 року (а.с. 12-14)

За наслідками перевірки 20.06.2018 р. винесено податкове повідомлення-рішення № 19368501 про застосування до позивача за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків штрафу у сумі 457697, 26 грн. (а.с. 22).

Позивач не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 20.06.2018 року №19368501, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем придбавались товари та у їх ціні сплачувався податок на додану вартість. Частина цих товарі була використана у операціях з надання послуг, що не є об'єктом оподаткування ПДВ. Частина товарів була використана позивачем не у господарській діяльності. У періоді, що перевірявся, позивачем складались зведені податкові накладні, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). У досліджених судом копіях податкових накладних причина ненадання їх покупцю позначена кодом "08" по операціях, що не є об'єктом оподаткування, та кодом "13" при використанні товарів не у господарській діяльності. (а.с. 40-93).

Відповідно до ст. 198 п. 198.5 ПК України (в редакції станом на 20.09.2015 року) платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно зі ст. 196 Податкового кодексу України (в редакції станом на 20.09.2015) визначено перелік операцій, що не є об'єктом оподаткування. Надання консультативних та інжинірінгових послуг до такого переліку не віднесено.

Підпункт "а" п. 198.5 ст. 198 ПК України (в редакції станом на 01.01.2016) викладено у новій редакції, встановлено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання у разі якщо товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України.

З 01.01.2017 року набула чинності нова редакція п.п. "а" п. 198.5 ст. 198 ПК України відповідно до якої обов'язок нараховувати зобов'язання виникає у платника при вчиненні операцій звільнених від оподаткування відповідно до ст. 196 цього Кодексу або місце постачання яких розташоване за межами митної території України.

Таким чином, обов'язок нарахування податкових зобов'язань за операціями з надання послуг за межами України нерезиденту, що вчинялись позивачем, виник у нього з 01.01.2017 року. Обов'язок визначення такого зобов'язання при використанні придбаних товарів не у господарській діяльності існував у всіх періодах за які проводилась перевірка.

З матеріалів справи встановлено, що основним видом діяльності позивача є надання консультативних та інжинірингових послуг особам, що не є резидентами та не мають місця реєстрації в Україні. Місце надання послуг також знаходиться за межами України. Таким чином, господарські операції, що вчиняються позивачем, відповідно до вимог ст. ст. 185-186 ПК України, у редакціях чинних протягом 2015-2018 років, не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість. Відповідно до ст. 201 п. 201.1 ПК України в усіх наведених редакціях, платник податку зобов'язаний на дату виникнення податкових зобов'язань скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Враховуючи, що операції з надання консультативних та інжиніринг послуг нерезиденту з місцем постачання за межами митної території України не є об'єктом оподаткування, у позивача не виникає податкових зобов'язань з податку на додану вартість. Відповідно, не виникає і обов'язку складати податкову накладну за такими операціями.

Відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог ст. 201 п. 201.10 ПК України.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи, наданого позивачем, документально не підтверджуються висновки акту перевірки в частині порушення позивачем вимог ст. 201 п. 201.10 ПК України щодо несвоєчасності реєстрації податкових накладних за жовтень-грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року, січень-лютий 2018 року стосовно накладних з кодом "08", що складені по операціях з наданні послуг нерезиденту за межами України, оскільки таке надання послуг не є постачанням послуг в розумінні п.п. 1.191 ст. 14 ПК України. Висновки акту в частині, що стосується несвоєчасності реєстрації податкових накладних з кодом "13" по операціях з використання придбаних товарів не у господарській діяльності експерт вважає підтвердженими, оскільки таке використання є операціями в межах балансу, що відповідає визначенню постачання товарів (а.с. 116-134).

Відповідно до цього пункту (в редакції станом на 20.09.2015) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

У наступних редакціях Податкового кодексу України п. 201.10 ст. 201 у наведеній частині зазнав змін лише щодо строків реєстрації податкових накладних. А саме: реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

З наведених норм вбачається, що обов'язок реєстрації податкових накладних, які не надаються покупцю, прямо передбачений п. 201.10 ст. 201 ПК України. За таких обставин суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що ст. 201 ПК України регулює лише порядок складання та реєстрації податкових накладних, що складаються за конкретною операцією постачання товарів/послуг, а не зведених податкових накладних. Разом з тим суд вважає, що до 01.01.2017, виходячи з чинної на той час редакції ст. 198 п. 198.5 ПК України у позивача не було обов'язку складати податкові накладні за операціями з надання ним послуг за межами України. Факт складання таких накладних не може створювати у позивача додаткових, не передбачених законом обов'язків та свідчити про порушення ним строків реєстрації податкових накладних.

У податковому повідомленні-рішенні, що оскаржується, відповідачем застосовано до позивача санкції, встановлені ст. 120-1 п. 120-1.1 ПК України. Вирішуючи питання правомірності застосування штрафу, суд вважає необхідним взяти до уваги зміни, що вносились до наведеної норми у періодах, що перевірявся, та застосовувати ту редакцію статті, що була чинною на момент виникнення правовідносин.

Відповідно до ст. 120-1 п. 120-1.1 ПК України (в редакції станом на 20.09.2015) порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

З набуттям чинності з 01.01.2017 нової редакції ПК України а. 120-1 ст. 120-1 зазнав змін, передбачена відповідальність у вигляді штрафу за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації.

До моменту винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України у наведеній частині не змінювався.

З наведених норм вбачається, що до 01.01.2017 п. 120-1.1 ст. 120 ПК України встановлювалась відповідальність за порушення строків реєстрації лише тих податкових накладних, що надаються отримувачу (покупцю). Після зміні редакції статті ї дію було поширено на усі податкові накладні, крім наведених як виключення у самій нормі. Суд погоджується з твердженням відповідача, що операції з надання послуг, які здійснювались позивачем, під таке виключення не підпадають, оскільки не відносяться до операцій звільнених від оподаткування чи оподатковуваних за нульовою ставкою. Разом з тим, як було встановлено судом та не оспорюється сторонами. Податкові накладні, що складалися позивачем та відображені в акті перевірки, відносяться до накладних, що не підлягають наданню отримувачу (покупцю), тобто до 01.01.2017 відповідальність за порушення строків їх реєстрації не передбачалась. Редакція ст. 120-1 п. 120-1.1 ПК України розширює її дію та фактично погіршує становище позивача, а тому не має зворотньої дії та не можу застосовуватись до правовідносин, що виникли раніше.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач не врахував, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення та санкції застосовані за період у якому законом така відповідальність не передбачалась. Розмір штрафу залежить від кількості днів порушення терміну реєстрації податкової накладної, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно скасував податкове повідомлення-рішення № від 20.06.2018 р.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №002944121 від 20.06.2018 р.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі № 1840/3389/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі № 1840/3389/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 22.04.2019 року