Справа № 620/672/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року Чернігів Справа № 620/672/19

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Чернігівській області від 30.11.2018 N6;

- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області №92/25-01-13-03-42 про анулювання реєстрації платником єдиного податку від 31.01.2018;

- зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області відновити реєстрацію фізичній особі- підприємцю ОСОБА_3 як платника єдиного податку з 01.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ГУ ДФС у Чернігівській області у позивача проведена камеральна перевірка щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобовязань по єдиному податку з фізичних осіб. Позивач вважає, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника податків. Водночас своєчасність, достовірність повноти нарахування та сплати податків може бути проведено контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок, в порядку, передбаченому статтями 77,78 ПК України. Тому податкове повідомлення рішення від 30.11.2018 № НОМЕР_1, яке прийнято за результатами такої камеральної перевірки є протиправним та підлягає скасуванню. Також вказував, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 31.01.2018 № 92/25-01-13-03-42 прийняте на підставі картки особового рахунку платника податку, а не на підставі акта перевірки, як передбачено п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України (далі - ПК України), тому є протиправним. За таких обставин, просить суд задовольнити позовні вимоги у спосіб, визначений у позові.

Відповідач подав відзив, в якому зазначив, що у зв'язку з наявністю у позивача податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб протягом двох послідовних кварталів, до нього застосовано вимоги статей 298 ПК України та прийнято рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку. Також згідно даних інтегрованої картки платника єдиного податку з фізичних осіб, позивач несвоєчасно здійснював сплату єдиного податку, що слугувало підставою для застосування штрафу в розмірі 50 % ставки єдиного податку. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача надіслав відповідь на відзив, в якій посилається на те, що відповідачем не дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку, тому рішення, яке прийнято податковим органом з порушенням такої процедури, є протиправним.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві та додаткових поясненнях, просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Представником відповідача подано клопотанння про залишення позовних вимог в частині скасування рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 31.01.2018 № 92/25-01-13-03-42 без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду (а.с. 56). Клопотанння обгрунтовує тим, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку направлено позивачу за його адресою, але повернуто з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберіганння». Тому вважає, що податковим органом вжито всіх необхідних засохів, передбачених Податковим кодексом України.

У свою чергу представником позивача подана заява про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду, посилаючись на те, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку позивач не отримував. За таких обставин просить поновити строк зверенння до суду.

Ухвалою суду від 12.04.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовних вимог в частині скасування рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 31.01.2018 № 92/25-01-13-03-42 без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду відмовлено; заяву представника позивача задоволено, визнано поважними причини пропуску сроку звернення до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 14.06.2013, перебуває на податковому обліку в ГУ ДФС в Чернігівській області.

Позивач з 01.07.2013 по 31.12.2017 перебував на спрощеній системі оподаткування, платник єдиного податку 2 групи за ставкою 20% від доходу, що підтверджується матеріалами справи.

31.01.2018 ГУ ДФС в Чернігівській області прийнято рішення №92/25-01-13-03-42 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, у зв'язку з наявністю податкового боргу у позивача на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

30.10.2018 ГУ ДФС у ОСОБА_3 проведено камеральну перевірку щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобовязань по єдиному податку з фізичних осіб, за результатами якої складено акт № 498/25-01-53-06/НОМЕР_2, яким встановлено порушення п. 295.1 ст. 295 розділу XIV глави 1 Податкового кодексу України, а саме: ФОП ОСОБА_3 порушив термін сплати узгодженого податкового зобовязання по єдиному податку, відповідальність за яке передбачена п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України.

На підставі вищевказаного акта перевірки відповідно до п. 295.1. ст. 295 ПК України, ГУ ДФС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.11.2018 № НОМЕР_1, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 50% у сумі 2560,00 грн.

Не погодившись з вказаними рішеннями податкового органу, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Щодо рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 31.01.2018 № 92/25-01-13-03-42, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 295.1. ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більше як до кінця поточного звітного року.

Згідно з п. 299.10. ст. 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема у випадку передбаченому пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу тобто, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Згідно з абз. 8 п.п. 298.2.3. п. 298.2. ст. 298 ПК України платник єдиного податку зобов'язаний в останній день другого із двох послідовних кварталів перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Положеннями п. 299.11. ст. 299 ПК України встановлено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Таким чином, підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки факту наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Проте, судом встановлено, що жодної перевірки ФОП ОСОБА_3 контролюючим органом проведено не було та, відповідно, не було складено акту про порушення вимог чинного законодавства, на підставі якого прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку. Спірне рішення № №92/25-01-13-03-42 від 31.01.2018 про анулювання реєстрації платника єдиного податку було прийняте контролюючим органом на підставі картки особового рахунку платника податку, а не на підставі акта перевірки, як встановлено в п. 299.11 ст. 299 ПК України.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 15.05.2018 у справі № 813/676/17.

Щодо вимоги про зобов'язання Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області відновити реєстрацію Фізичній особі- підприємцю ОСОБА_3 як платника єдиного податку з 01.01.2018, суд зазначає таке.

За правовою позицією Конституційного суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тому, вважаючи, що рішення від 31.01.2018 № 92/25-01-13-03-42 визнано судом протиправним та скасовано, суд дійшов висновку, з метою відновлення прав позивача за захистом яких він звернувся до суду, зобовязати Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області відновити реєстрацію фізичної особи-підприємцю ОСОБА_3 як платника єдиного податку з 01.01.2018.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 30.11.2018 № НОМЕР_1, то суд встановив таке.

Позивач протягом 2017 року сплатив податкові зобов'язання з єдиного податку до місцевого бюджету зокрема, за січень, лютий, березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2017 року сплачено по 640,00 грн., квітень, травень по 480,00 грн., червень та грудень по 800,00 грн. у загальному розмірі 7680,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій, які містяться в матеріалалх справи. Отже, має місце несвоєчасна сплата зобов'язання з єдиного податку.

ГУ ДФС в Чернігівській області проведена камеральна перевірка щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобовязань по єдиному податку з фізичних осіб, за результатами якої складено акт № 498/25-01-53-06/НОМЕР_2, яким встановлено порушення п. 295.1 ст. 295 розділу XIV глави 1 Податкового кодексу України, а саме: ФОП ОСОБА_3 порушив термін сплати узгодженого податкового зобовязання по єдиному податку, відповідальність за яке передбачена п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частина 3 ст. 79 КАС України передбачає, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Пунктом 20.1.4 статті 20 ПК України (тут і надалі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, ПК України) встановлено право контролюючих органів проводити перевірки платників податків, але даною нормою чітко визначено, що ці перевірки повинні проводитися відповідно до законодавства.

Відповідно до пп. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Статтею 76 ПК України врегульовано порядок проведення камеральної перевірки, згідно пункту 76.1 якої камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Відповідно до п. 76.2 ст. 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Системний аналіз норм, які визначають порядок камеральної перевірки та які діяли на час проведення перевірки податковим органом в межах спірних правовідносин, свідчить про те, що мета камеральної перевірки - виявити в поданих податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, які доводять склад податкового правопорушення.

Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку документи, подані платником, якого перевіряють. При цьому акт перевірки вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу

Податковий орган доводить суду, що під час даної камеральної перевірки використовувались дані інформаційних баз, що відповідає вимогам п.п.75.1.1 ст. 75 ПК України, та свідчить про правомірність проведення камеральної перевірки щодо своєчасності сплати податкового зобов'язання. Натомість, актом перевірки не встановлено дату фактичної сплати за спірний перод, дату та суму, перераховану з порушенням терміну сплати. Вказані факти встановлені без зазначення переліку досліджуваних документів, що є порушенням статті 76 ПК України, відтак, акт перевірки у розумінні ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України є недопустимим доказом на підтвердження наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Тобто у разі визнання перевірки незаконною така перевірка відсутня як юридичний факт, що виключає наявність у податкового органу компетенції на прийняття податкового повідомлення-рішення. У такому випадку висновки акта перевірки, визнаної протиправною, не повинні оцінюватися судом. Податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню в силу незаконності податкової перевірки та відсутності правових наслідків такої. Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії (податкове повідомлення рішення) підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №808/1746/15.

Враховуючи те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акту, який у розумінні ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України є недопустимим доказом на підтвердження наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд наголошує на тому, що відповідачу як посадовій особі суб'єкта владних повноважень повинні бути відомі вимоги ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, на відповідність яким суд оцінює його дії і рішення. Ці вимоги є однаково важливими, ієрархічно не підпорядкованими й відповідають міжнародним, передовсім європейським стандартам щодо діяльності публічної адміністрації. Вони можуть і повинні бути застосовані всіма суб'єктами владних повноважень безпосередньо для попереднього аналізу своїх дій і рішень.

Натомість, відповідач вочевидь не скористався таким механізмом, оскільки оскаржене рішення не відповідає цілій низці критеріїв ч. 2 ст. 2 КАС. Так, проведення камеральної без дотриманння процедури у встановлений законом спосіб свідчить про порушення як відповідачем, так і іншими посадовими особами відповідача вимог Податкового кодексу України, не відповідає вимогам ст. 19 Конституції України та, відповідно, п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС. Ненадання позивачу можливості висловити свою позицію щодо встановлених обставин порушує вимоги обґрунтованості, розсудливості та забезпечення права особи на участь у прийнятті рішення, встановлені п.п. 3, 6 та 9 ч. 2 ст. 2 КАС.

Нарешті, ставлення відповідача до забезпечення прав позивача та реалізації власних повноважень загалом дає підстави сумніватися в неупередженості (п. 4 ч. 2 ст. 2 КАС) відповідача та використанні ним повноважень з метою, з якою це повноваження надане (п. 2 ч. 2 ст. 2 КАС). З аналізу обставин справи, слід дійти висновку, що відповідач, так само як і інші посадові особи, які брали участь у прийнятті оскарженого рішення, мав на меті не перевірку певних обставин, а накладення на позивача штрафу в будь-якому разі, незалежно від обставин справи.

Окрім цього, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (Європейського Суду) у справі Щокін проти України додаткове грошове обтяження особи державою є втручанням держави у право власності, гарантоване кожному статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Європейської Конвенції). Враховуючи, що практику Європейського суду з прав людини відповідно до ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди в Україні застосовують як джерело права, суд звертає увагу на абзац 50 цього рішення.

Як зазначив Європейський суд, перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржене втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

З огляду на те, що втручання у право власності позивача було здійснено незаконно (всупереч вимогам Податкового кодексу України, свавільно (без дотримання встановленої законом процедури), знаходить підтвердження висновок суду про те, що прийняття рішень у такий спосіб, як це здійснив позивач, не відповідає принципу верховенства права та порушує принципи існування демократичного суспільства.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 30.11.2018 № НОМЕР_1. Натомість, суд установив, що оскаржене рішення не відповідає критеріям законності, обґрунтованості, добросовісності, розсудливості рішень відповідача як суб'єкта владних повноважень, а отже, є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн. згідно з квитанцією від 01.03.2019 0.0..1, тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 30.11.2018 № НОМЕР_1 та рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку від 31.01.2018 № 92/25-01-13-03-42.

Зобовязати Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області відновити реєстрацію фізичної особи-підприємцю ОСОБА_3 як платника єдиного податку з 01.01.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча пятсот тридцять шість гривень 80 копійок), сплачений відповідно квитанції від 01.03.2019 № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

повний текст судового рішення вигтовлено 19.04.2019.

Позивач: ОСОБА_3 (вул. Миру, 37, с. Лукашівка, Чернігівський район, Чернігівська область., 15560, сел. Гончарівське, Чернігівський район, Чернігівська область, РНОКПП НОМЕР_2).

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, 39392193).

Суддя підпис ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Рішення суду від 15.04.2019 не набрало законної сили.

Суддя І.І. Соломко