Справа № 640/6570/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

22 квітня 2019 року м. Київ № 640/6570/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України
про визнання протиправним та скасування наказу
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України про визнання протиправним та скасування наказу.

Одночасно з адміністративним позовом подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України № 2031 від 29.12.2018 "Про надання Державному підприємству "Лисичанський склозавод" згоди на списання державного майна" до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Ознайомившись із поданою заявою, суд приходить до висновку про наявність підстав для її повернення позивачу без розгляду, з огляду на таке.

Ознайомившись із поданою заявою, суд приходить до висновку про наявність підстав для її повернення позивачу без розгляду, з огляду на таке.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову подано, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 153 КАС України, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 152 КАС України встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що її подано представником позивача Швець Н.О.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч.4 ст. 59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об'єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно п.п.15.4 п.15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року за №36, ордер містить наступні реквізити, зокрема, назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

З аналізу вказаних норм вбачається, що законодавцем чітко відокремлені судові органи, як такі що повинні бути окремо зазначені в графі «назва органу, в якому надається правова допомога» ордеру на надання правової допомоги.

Судом встановлено, що до адміністративного позову на підтвердження повноважень адвоката Швець Н.О. щодо представництва інтересів позивача додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правової допомоги та копію ордеру серії КВ № 436590 від 15.04.2019р.

З вищезазначеного ордера, вбачається, що в графі назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом зазначено, що правова допомога надається у судах усіх юрисдикцій та рівнів.

Таким чином, конкретної назви судового органу, в якому надається правова допомога позивачу, ордер не містить.

З вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що до адміністративного позову та заяви про забезпечення позову не додано документу, що підтверджує повноваження адвоката представляти інтереси позивача в Окружному адміністративному суді міста Києва, таких як довіреність або ордер, видані відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом в ухвалі від 08.01.2019р. у справі №806/3022/17 адміністративне провадження №Зн/9901/82/18. в ухвалі від 13.12.2018р. у справі №9901/960/18 адміністративне провадження №П/9901/960/18, в ухвалі від 12.12.2018р. у справі №9901/939/18 адміністративне провадження №П/9901/939/18.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Відповідно до ч. 7 ст. 154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам КАС України, а відтак така заява підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Одночасно, суд зазначає, що повернення судом заяви про забезпечення адміністративного позову з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені та можливість повторного звернення до суду, якщо відпадуть обставини, що стали підставою для її повернення, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеною в ухвалі від 11.01.2019р. у справі №820/3119/18 адміністративне провадження №К/9901/119/19.

Керуючись статтями 59, 152,-154, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву про забезпечення позову повернути ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена, за правилами, встановленими ст. 293-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська