Справа № 280/1228/19
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 квітня 2019 року о/об 09 год. 35 хв.Справа № 280/1228/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (83017, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1)

до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Карпенка-Карого, буд.25-А; )

про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1І.) до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (далі відповідач, Шевченківського ОУПФУ м.Запоріжжя), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з лютого 2016 року по червень 2018 року; 2) зобовязати відповідача виплатити позивачу заборгованість за період, починаючи з лютого 2016 року по червень 2018 року.

Позивач у позові зазначив, що він є пенсіонером та особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Позивач отримує пенсію за віком. Позивач протиправно недоотримав пенсійні виплати за минулий період з лютого 2016 року по червень 2018 року.

Позивач просив позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що позивач отримував пенсію за віком в Бердянському обєднаному УПФУ в Запорізькій області та був знятий з обліку 01.03.2016, це підтверджується атестатом №864. На думку відповідача позовні вимоги позивача щодо зобовязання відповідача виплати заборгованості за період, починаючи з лютого 2016 року по червень 2018 року не зовсім обґрунтовані, оскільки позивач отримав пенсію за лютий 2016 року, що підтверджується вище зазначеним. У відповідності до п.6 «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженого 01.10.2014 постановою Кабінету Міністрів України №509 (в редакції станом 01.03.2016), у день подання заяви безоплатно видається довідка за формою, наведеною у додатку, яка роздруковується на папері формату А4 і підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою відповідного уповноваженого органу. Строк дії такої довідки становить шість місяців з дати її видачі. У разі продовження дії обставин, що визначені в ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", строк дії такої довідки може бути продовжений на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до уповноваженого органу. В матеріалах пенсійної справи міститься довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 13.08.2015. Отже, з березня 2016 року позивач не звертався письмово до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії та не надав будь-яку інформацію стосовно свого фактичного перебування, у звязку з чим пенсію позивача було призупинено до зясування фактичного місця проживання. На думку відповідача у позивача закінчилась дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач зазначає, що відповідно до положень ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Отже, позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду з позовом за захистом прав, свобод та інтересів, оскільки він дізнався про порушення свого права у березня 2016 року.

Відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд зясував наступне.

Позивач є пенсіонером та йому призначена пенсія.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав до суду стосовно себе копії: Паспорта громадянина України ВС400039; Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; Пенсійного посвідчення №; Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.05.2018 за №.

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи Конституції України (ст.ст.3, 19, 46), Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ст.ст.5, 49), Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (ст.ст.1, 4, 7, 12), постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 за №637 (п.1), «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженого 01.10.2014 постановою Кабінету Міністрів України №509 (п.1, п.7-1), «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого 08.06.2016 постановою Кабінету Міністрів України №365 (п.12, п.18), «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», затвердженого 08.06.2016 постановою Кабінету Міністрів України №365 (п.15) та інших норм права у редакціях на час виникнення спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи не може бути підставою для позбавлення конституційного права позивача на отримання соціального захисту, а саме отримання пенсії.

При цьому, за матеріалами справи вказана довідка позивача не скасовувалась.

Відповідачем не надано до суду доказів наявності обставин передбачених ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для припинення виплати позивачу пенсії та відповідного рішення територіального органу Пенсійного фонду України або рішення суду.

Звідси, суд вважає, що відповідачем припинено виплату пенсії позивачу у порушення вимог ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, суд зазначає, що застосування норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин є пріоритетним, а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.

Дана справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (Пз/9901/20/18) (яке набрало законної сили 04.09.2018).

Звідси, суд враховує при ухваленні рішення у цій справі правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (Пз/9901/20/18).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у відповідача з березня 2016 року.

Таким чином, суд вважає необґрунтовані позовні вимоги у частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії у лютому 2016 року та зобовязання відповідача виплатити позивачу заборгованість по пенсії за лютий 2016 року.

Адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду як підставу відмови у задоволенні позову у справах з вимогами, повязаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, повязаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, й пенсія.

Аналогічне застосування норм права відображено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №646/6250/17 (адміністративне провадження №К/9901/261/18).

Таким чином, позивачем не пропущено строк звернення з позовом до адміністративного суду.

З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Карпенка-Карого, буд.25-А; ) щодо невиплати ОСОБА_1 (83017, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) пенсії з березня 2016 року по червень 2018 року.

Зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Карпенка-Карого, буд.25-А; ) виплатити ОСОБА_1 (83017, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) заборгованість по пенсії за період починаючи з березня 2016 року по червень 2018 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (83017, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Карпенка-Карого, буд.25-А; ) судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 18.04.2019.

Суддя О.О. Прасов