Справа № 160/9668/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Справа № 160/9668/18
19 грудня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій останній просить:
- стягнути з відповідача субєкта владних повноважень ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправною бездіяльністю у сумі 22 233, 36 грн. (різниця між місячним розподілом підвищеної пенсії, згідно до протоколу за пенсійною справою) та не врахування норми постанов Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року та №45 від 13.02.2008 року зі змінами у часті, що порушують моє право на законне отримання пенсії та мають зворотну дію в часі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2018 року було відкрито провадження у справі №160/9668/18 та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, відповідно до положень ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали відповідачем був наданий, через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, відзив на позовну заяву від 15 січня 2019 року за вх. №1983/19 в додатках якого містяться витяги з пенсійної справи позивча, в якому останній щодо задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі.
В обґрунтування своєї позиції, відповідач зазначає наступне.
ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року у справі №804/2551/18 відносно позивача діяло в межах чинного законодавства та з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахування пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 22.08.2018 року №649. При цьому, відповідач зазначає, що зазначеним рішенням позивачу було відмовлено у зобовязанні ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести виплату перерахованої пенсії з 01.01.2016 року одноразово. Таким чином, перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016 року по 10.06.2018 року буде здійснений відповідно до вимог постанов Кабінету Міністрів України №103 та №649, після виділення Державним бюджетом України на такі виплати відповідних кошт. З урахуванням зазначеного, відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача та не вбачає підстав для їх задоволення.
Враховуючи надані письмові пояснення позивачем та відповідачем, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року у справі №804/2551/18, позивачу ОСОБА_1 позовні вимоги були задоволені частково, копія зазначеного рішення, з відміткю про набрання законної сили міститься в матеріалах справи.
Так, зазначеним вище рішенням було визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2016 року ОСОБА_1 відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року. Зобовязано ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії за вислугу років та її виплату позивачу відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року, виходячи із 80% грошового забезпечення. У задоволенні решти позовних вимог судом було відмовлено.
На виконання вищезазначеного рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист у справі №804/2551/18 від 22.10.2018 року, в якому зазначено, що дане рішення набрало законної сили 11.06.2018 року.
В тексті вказаного листа було зазначено, що позивачу був проведений перерахунок пенсії в розмірі 80% з наступних видів грошового забезпечення: посадового окладу 3100,00 грн.; окладу за спеціальним званням 2200,00 грн.; 45% надбавки за стаж служби -2385,00 грн.; 10,70% премії 829,21 грн.; тобто, всього грошеве забезпечення складає 8514,21 грн.
Таким чином, розмір пенсії 80% складає - 6811,37 грн., дана сума має своє підтвердження протоколом ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за пенсійною справою НОМЕР_2 від 15.03.2018 року.
Відповідно до змісту зазначеного вище листа, вказано, що доплата, за рішенням суду за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року буде виплачена відповідно до норм п.3 Постанови №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» 20 434,08 ., .
01.01.2018 10.06.2018 ? 4540,91 . 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», .
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у звязку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
В силу приписів частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Кабінет Міністрів України 21.02.2018 року прийняв постанову «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 (далі - Постанова № 103).
Відповідно до п. 3 Постанови № 103, було передбачено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з Державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.
Пунктом 5 Постанови № 103 передбачено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постановипроводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45.
При цьому, 22.08.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 649 «Питання погашення "заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (далі - Порядок № 649), якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду; установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобовязання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 649, цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Згідно із пунктом 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Пунктом 4 Порядку № 649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 649, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).
Пунктом 10 Порядку № 649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
При цьому, відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, ОСОБА_2 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Тобто, виплати пенсій здійснюються ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Згідно із Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, бере у межах своїх повноважень участь у розробленні прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх в установленому порядку Міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.
Так, відповідно до ст. 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
При цьому, як встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року у справі №804/2551/18, у суду були відсутні підстави для зобовязання відповідача нарахувати та виплатити одноразово та своєчасно недоотримані суми пенсії позивачу.
Таким чином, постановами Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року та №649 від 22.08.2018 року було встановлено новий механізм перерахування та виплати пенсій пенсіонерам органів внутрішніх справ, яким право на отримання пенсії не порушено, а відстрочено лише виплату перерахованих пенсій на певний період.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначена позиція не суперечить принципу обовязковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).
Так, відповідно до приписів ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. Постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 та №649 від 22.08.2018 року на час подання позивачем до суду адміністративного позову не оскаржується, є чинними та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Суд також зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини «Великода проти України» від 03.06.2014 року, суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи зазначене вище, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення коштів.
Враховуючи те, що своїм рішенням судом було відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені ним судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись статтями 2, 72, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський