Справа № 1.380.2019.001001
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001001
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2019 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючого-судді Мричко Н.І.,
за участі секретаря судового засідання Кулик С.В.,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, Позивач) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФ України у Львівській області, Відповідач), в якій просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку пенсії з 01 березня 2018 року;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 № 713) з 01 березня 2018 року, з урахуванням здійснених виплат та без обмеження граничним розміром.
Позивач при обґрунтуванні позовних вимог зазначає про протиправність дій Відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром, встановленим частиною 3 статті 27 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Наголосив, що відповідно до положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи № 3668-VI від 08.07.2011 передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Крім того, пунктом 2 розділом ІІ Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 911-VII від 24.12.2015 визначено, що дія положень Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсії, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року. Враховуючи наведене, зазначив про протиправність дій Відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром та наявність підстав для виплати пенсії без обмеження граничним розміром.
Ухвалою судді від 06.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у задоволенні такого відмовити.
Зясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 28.11.2003 року отримує пенсію за вислугу років як працівник льотного складу, призначену відповідно до статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення.
05.02.2019 Позивач звертався до Відповідача із зверненням щодо правильності нарахування йому пенсійного забезпечення, оскільки вважає протиправним обмеження його пенсії максимальним розміром.
Позивач не погоджуючись із вказаним у відповіді та вважаючи дії Відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром протиправними, звернувся до суду за захистом свого права.
При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно із статтею 51 цього Закону пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Відповідно до статті 52 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
Частиною 3 статті 53 цього Закону передбачено, що працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України,за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.
Статтею 54 Закону України Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті,зокрема, працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок. Зазначені працівники, звільнені від льотної роботи за станом здоров'я (через хворобу), при наявності вислуги років у чоловіків не менше 20 років і у жінок не менше 15 років мають право на пенсію пропорційно відпрацьованому часу.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418.
Відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2015 № 529) пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом а статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Згідно з пунктом 7 в Порядку у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Отже, законодавством передбачено право Позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення, середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.
Суд встановив, що Відповідач здійснював перерахунок пенсії Позивачу відповідно до Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418.
Відповідно до частини 3 статті 27 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Позивач при обґрунтуванні протиправності дій Відповідача щодо обмеження його пенсії граничним розміром, посилався на положення абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи № 3668-VI, згідно з якими обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Проаналізувавши вказані норми законодавства та фактичні обставини справи, суд зазначає наступне.
Згідно з вимогами пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Аналіз наведеного дає підстави вважати, що вказана норма стосується виплат пенсій, призначених до набрання чинності Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, та розмір якої перевищував встановлений вказаним Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.
Таким чином, вказана норма жодним чином не встановлює скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, у тому числі і не скасовує обмеження розміру пенсії Позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.
Аналогічна правова позиція при вирішенні подібних спорів викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 року у справі № 361/4922/17 та від 29.08.2018 року у справі № 359/6255/17.
Таким чином, за результатами розгляду суд погоджується з доводами Відповідача, згідно яких, відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи обмеження розміру пенсії максимальним розміром не поширюється лише в частині виплати уже призначеної пенсії та лише на тих осіб, яким пенсію призначено до 01.10.2011 і її розмір станом на 01.10.2011 уже перевищував десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до статті 21 Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік прожитковий мінімум на для осіб, які втратили працездатність становив: з 1 січня 750 гривень, з 1 квітня 764 гривні, з 1 жовтня 784 гривні, з 1 грудня 800 гривень.
З матеріалів справи видно, що розмір пенсії Позивача станом на 01.10.2011 становив 5762,59 грн., що менше десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Також судом встановлено, що розмір пенсії Позивача досягнув максимального розміру лише у 2016 році за наслідками перерахунку розміру пенсії.
Таким чином, під час виплати пенсії Позивачу підлягає до застосування норма частини 3 статті 27 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2017 року 1247,00 гривень, з 1 травня 1312,00 гривень, з 1 грудня 1373,00 гривні.
Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік передбачено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2018 року 1373,00 гривні, з 1 липня 1435,00 гривень, з 1 грудня 1497,00 гривень.
Згідно із статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2019 року 1497,00 гривень, з 1 липня 1564,00 гривні, з 1 грудня 1638,00 гривень.
Отже, в ході судового розгляду справи встановлено, що розмір пенсії Позивача перевищує передбачений Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування максимальний її розмір та такі положення вказаного Закону у спірний період неконституційними не визнавались.
Вказане свідчить про правомірність дій Відповідача щодо застосування при визначенні розміру пенсії Позивача частини 3 статті 27 Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно зі статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі Ейрі проти Ірландії констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12.10.2004.
Визначальним елементом у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
До спірних правовідносин суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в ухвалі Великода проти України від 03.06.2014, в якій зазначено про те, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини наголосив, що складна економічна ситуація в країні зумовлює необхідність пошуку саме державою додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.
Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Підсумовуючи усе наведене, суд дійшов висновку про відсутність протиправності в діях ГУ ПФ України у Львівській області щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 при перерахунку пенсії за спірний період.
Враховуючи відмову у задоволенні вказаної вимоги, суд відмовляє Позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вимога Позивача про зобовязання ГУ ПФ України у Львівській області виплачувати пенсію без обмеження граничним розміром є похідною від попередньої вимоги.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що Відповідач при обмеженні граничним розміром пенсії Позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії відмовити повністю.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії - відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 23.04.2019.

Суддя Мричко Н.І.