Справа № 535/218/19
Суддя: Цвітайло П. В.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 535/218/19
Провадження № 2-а/535/9/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Цвітайла П.В.,

при секретарі - Дрижирук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Котельва адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 906687 від 10.02.2019 року;-

ВСТАНОВИВ:

Позивач за адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ № 906687 від 10.02.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП, накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень та закриття провадження по адміністративній справі (а.с. 1-7).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку.

В судове засідання відповідач патрульний поліцейський 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності № 171/41/3/01-2019 від 04.07.2018 року, надіслала до суду відзив на позовну заяву № 1503/41/17/4-2019 від 10.03.2019 року (а.с. 41-44), в якому висловлена правова позиція з проханням у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Ч. 2 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому відповідно до вимог ст. 286 КАС України дана категорія справ вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, що в свою чергу унеможливлює відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАСУ у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, системно дослідивши матеріали адміністративної справи, дослідивши відзив відповідача, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю, а постанову залишити без змінз наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що патрульний поліцейський лейтенант поліції інспектор 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_2, 10 лютого 2019 року виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 906687, якою притягнув ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: сел. Котельва, вул. 4-ої гвардійської Армії, 29,Полтавської області до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень у звязку з тим, що останній порушив вимоги підпункту «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до змісту вимог підпункту «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обовязковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Виходячи із змісту ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає коли має місце порушення вимог щодо керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Під час судового засідання системний аналізі матеріалів адміністративної спрви, зокрема світлокопії постанови серії ЕАВ № 906687 від 10.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, дає суду підставу вважати, що вина водія в порушенні підпункту «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, відповідає критерію доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Поліцейський правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства виніс вище вказану постанову про адміністративне правопорушення, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обовязковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обовязковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обовязковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Періодичність проходження обовязкового технічного контролю становить: для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації щороку.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обовязковий технічний контроль і визнаний технічно справним, субєкт проведення обовязкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обовязкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу затверджує Кабінет Міністрів України.

На виконання вимог цієї статті Кабінет Міністрів України постановою від 30 січня 2012 року № 137 затвердив Порядок проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі Порядок).

Відповідно до пункту 18 Порядку у разі отримання позитивного результату під час проведення обовязкового технічного контролю транспортного засобу складається протокол, який видається замовникові, а у разі негативного результату видається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4.

Згідно із приписами пункту 19 Порядку якщо протокол обовязкового технічного контролю застосовується як альтернатива Міжнародному сертифікату технічного огляду (на вимогу замовника), його видають акредитовані згідно із Законом України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» виконавці відповідно до Угоди про прийняття єдиних умов періодичних технічних оглядів колісних транспортних засобів і про взаємне визнання таких оглядів із зазначенням у протоколі слів такого змісту: «Міжнародний технічний огляд проведено».

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що у всіх випадках національний протокол контролю технічного стану транспортного засобу є обовязковим, а Міжнародний сертифікат технічного огляду оформлюється при виконанні міжнародних перевезень за необхідністю.

Проведення техогляду задля отримання Міжнародного сертифікату технічного огляду є необхідним при виконанні міжнародних автоперевезень до країн, що є учасницями Віденської Угоди щодо прийняття єдиних умов періодичних технічних оглядів колісних транспортних засобів і про взаємне визнання таких оглядів від 13 листопада 1997 року.

Проте, з прийняттям Порядку процедури проходження усіх видів контролю технічного стану транспортних засобів були оптимізовані, національні протоколи контролю технічного стану транспортного засобу визнаються у якості Міжнародних сертифікатів технічного огляду і визначена можливість обєднати вищезазначені види контролю технічного стану.

Таким чином, якщо перевізник має національний протокол з відміткою про проведення міжнародного технічного огляду, додатково Міжнародний сертифікат технічного огляду оформляти не потрібно.

Разом з тим, Міжнародний сертифікат технічного огляду не замінює національний протокол, який у всіх випадках є обовязковим і лише він у межах України підтверджує проходження обовязкового технічного огляду транспортного засобу.

Оскільки у позивача на час проведення перевірки такий протокол був відсутній, висновок відповідача про керування транспортним засобом, що своєчасно не пройшов технічного огляду є правомірним.

Таке звернення з адміністративним позовом ОСОБА_1, на думку суду є нічим іншим, як не вірне розуміння свого порушення правил дорожнього руху та метою уникнути адміністративної відповідальності, за порушення вище вказаних вимог.

З огляду на наведене вище та підсумовуючи все вище викладене в сукупності суд, вважає, що вище вказана постанова патрульного поліцейського 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_2, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі законна і обгрунтована, оскільки узгоджується з обставинами викладеними в самій постанові. ОСОБА_1 зобовязаний був діяти так, як це передбачено підпунктом «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», але всі передбачені дії він не виконав, тому у суду є всі законні підстави, щоб відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю, а постанову про накладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до лейтенанта поліції інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 906687 від 10.02.2019 року, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, розсудливості, верховенства права та законності відповідно до вимог ст.ст. 2,6 КАС України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 288 КУпАП судові витрати не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 20, 77, 229, 242-246,286 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд;-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до лейтенанта поліції інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 906687 від 10.02.2019 року, відмовити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 906687 від 10 лютого 2019 року, про притягнення ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: сел. Котельва, вул. 4-ої гвардійської Армії, 29,Полтавської області до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, залишити без змін.

Судові витрати сторонам не присуджуються.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду через Котелевський районний суд Полтавської області, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя