Справа № 196/198/19
Суддя: Зубій А. В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/198/19
№ провадження 2-а/196/7/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Зубій А.В.

за участі секретаря - Дорошенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Житомирського РВП ОСОБА_2 про скасування постанови серії ДПО18 № 840457 про адміністративне правопорушення від 03.02.2019 року,

В С Т А Н О В И В:

І. ОСОБА_1 звернувся з позовом до поліцейського Житомирського РВП ОСОБА_2 про скасування постанови серії ДПО18 № 840457 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03.02.2019 року.

1. В обґрунтування своїх позовних вимог (уточнених) вказав, що 03.02.2019р. він дійсно керував автомобілем НОМЕР_1 на трасі Київ -Чоп, при цьому жодної аварійної ситуації не створював, іншим учасникам дорожнього руху не перешкоджав, а лише здійснив об'їзд перешкоди. Після закінчення маневру, коли він вже рухався на своїй смузі, його зупинив автомобіль патрульної поліції, і працівники поліції, нічого не з'ясувавши, звинуватили його в тому, що він нібито перетнув суцільну роздільну лінію на дорозі та не пристебнутий ременем безпеки. Його пояснення поліцейським до уваги не прийнято і винесено постанову за ч.1 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП.

Позивач зазначає, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи про накладення адміністративного стягнення, оскільки відповідач не повідомив позивача про початок розгляду справи, не надав можливості скористатись правовою допомогою, надати пояснення. Відповідач прийнявши постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, розгляду справи відповідно до вимог КУпАП не здійснював. Позивач зазначає також, що в оскаржуваній постанові неможливо прочитати ні посаду особи, яка винесла постанову, ні суть адміністративного правопорушення, ні місце його вчинення, що свідчить про те, що постанова складена з процесуальними порушеннями.

2. Відповідач не скористався своїм правом направити відзив на позовну заяву.

3. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

4. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

ІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.02.2019р. поліцейським Житомирського РВП ОСОБА_3 винесено постанову серії ДПО18 № 840457 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Лексус LS 480, державний номер НОМЕР_2, на автодорозі Київ-Чоп пересік суцільну лінію дорожньої розмітки та не пристебнутий ременем безпеки.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122, ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення згідно ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, суд зазначає, що за приписами ст.2 КАС України, які фактично визначають вимоги зокрема до рішень суб'єктів владних повноважень, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення, передбачені ч.1 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП, при цьому постанова не містить жодної вказівки які саме пункти Правил дорожнього руху були порушені водієм ОСОБА_1

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту вчинення адміністративних правопорушень.

Суд враховує, що приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, саме на відповідача покладено обов'язок довести правомірність прийнятого ним рішення.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення. Відповідачем не надано до суду відзиву на адміністративний позов, у строк наданий судом, тобто не надано жодних заперечень проти доводів адміністративного позову позивача.

Також суд звертає увагу, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак до суду належних доказів правопорушення не надав, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути визнана обґрунтованою.

Із наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, що позивач, керуючи автомобілем марки Лексус LS 480, державний номер НОМЕР_2, на автодорозі Київ-Чоп пересік суцільну лінію дорожньої розмітки та не пристебнутий ременем безпеки.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

З цього приводу суд зазначає, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб'єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на інспектора патрульної поліції покладається обов'язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб'єкт владних повноважень не виконав даного обов'язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення ч.1 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 840457 через відсутність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 , ч.5 ст.121 КУпАП.

З огляду на викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 241-246,250,268,286 КАСУ, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського Житомирського РВП ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 03.02.2019 року задовольнити повністю.

Постанову поліцейського Житомирського РВП ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП ОСОБА_1 скасувати, та провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.5 ст.121 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до Царичанського районного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А.В.Зубій