Справа № 511/2641/18
Суддя: Панчук А. І.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Роздільнянський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2641/18

Номер провадження: 2-а/511/1/19

19 квітня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Панчук А. І.,

секретаря судового засідання - Міщенко М.Ю., Томчук Є.П.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача Вадовського С.В.

представника відповідача Ігнатюк Н.В.

відповідача Бриковського А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України , начальника відділу прикордонної служби « Степанівка « відділу прикордонної служби «Роздільна «Білгород Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України Бриковського Артема Григоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Гр. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника відділу прикордонної служби « Степанівка « відділу прикордонної служби «Роздільна «Білгород Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в якому просить: скасувати постанову серії б/н № 603847 від 03.11.2018 року по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 202 КУпАП та закрити за відсутністю складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 603847 від 03 листопада 2018 року , який було складено відносно нього за порушення прикордонного режиму , режимних правил в,їзду і виїзду незаконно , його було притягнуто на підставі постанови № 603847 від 03.11.2018 року до адміністративної відповідальності та накладено стягнення в розмірі 170 грн.

Позивач стверджував, що постанова винесена відповідачем з порушенням вимог закону, без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Не погоджуючись з притягненням до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вадовський С. в судовому засіданні підтвердили в свої вимоги , ОСОБА_1 пояснив , що він знаходився поряд з магазином в селі Степанівка Роздільнянського району Одеської області. До нього підійшли прикордонники і попросили його пройти до адмінбудівлі застави « Степанівка « , мотивуючи свої вимоги тим . що він ніби то порушив Правила перебування в прикордонній зоні. . Прикордонники незважаючи на його заперечення наділи на нього кайданки і відвели в відділення застави « Степанівка «. Склали протокол про адмінправопорушення за номером № 603847 , а на його підставі було винесено постанову про накладення стягнення у виді штрафу . Вважають , що є всі законні підстави для скасування вказаної постанови. Просять задовольнити вимоги.

Відповідачі - в особі представника Ігнатюк Н.В . заперечували проти задоволення позову та просила відмовити в задоволенні , мотивуючи своє заперечення тим , що всі норми закону були виконані чітко і підстав для скасування не встановлено. ОСОБА_1 не повідомляв прикордонників про рух його автомобіля в прикодонній смузі , дозволу не отримував та рухався в прикордонній смузі зовсім в іншому напрямку від того місця , яке заперечує позивач..

Відповідач Бриковський А.Г. в судовому засіданні пояснив , що на заставу « Степанівка « було доставлено затриманого за порушення Правил перебування в прикордонній смузі громадянина України ОСОБА_1 Було складено протокол про порушення вказаних Правил. На підставі протоколу було винесено постанову про накладення стягнення у виді штрафу на громадянина ОСОБА_1 . Вважає , що постанова законна , підстав для скасування не встановлено.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив , що він проходить службу в Білгород Дністровському прикордонному загоні . Після отримання повідомленння про знаходження невідомого легкового автомобіля в прикордонній зоні , прибув з нарядом для затримання автомобіля та осіб , як знаходилсь в автомобілі. Зупинив автомобіль , в салоні за кермом був ОСОБА_1 а також ще двоє невідомих цивільних осіб. Особи двох вказаних цивільних людей встановлені не були. Попросили ОСОБА_1 під , їхати на заставу «Степанівка « . ОСОБА_1 вчинив опір , його було затримано , складено протокол про порушення Правил перебування в прикодонній зоні та відповідно до постанови притягнуто до відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 1 Закону «Про Національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Судом встановлено , що 03 листопада 2018 року о 12 годині 40 хвилин гр. ОСОБА_1 житель села Старостине Роздільнянського району Одеської області ( в достатній мірі знає порядок перетину кордону , в.їзду і виїзду в режимні зони , раніше служив в ДПС України ) без належно оформленого дозволу перебував в селі Степанівка в районі неподалік від державного кордону України з Молдовою. Рухався по дорозі , яка відсутня в реєстрі автомобільних доріг ( польова дорога для руху транспорту при виконанні сільськогосподарських робіт). Свідомо порушив п.п.1 п.2 Додаткові тимчасово режимні обмеження у контрольованих прикордонних районах , затверджених наказом МВС від 07.09.2015 року № 1075 . Наказ МВС України від 07.09.2015 року № 1075 , опубліковано в виданні «Офіційний вісник України « від 27.10.2015 року № 83.

Громадянин ОСОБА_1 фактично вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.202 КУпАП . Доказів правомірності знаходження у вказаній зоні позивач не надав. У нього не має земельної ділянки для обробітку , у власності та оренді , яка б давала право законні підстави на в.їзд і виїзд. Саме законні. Доводи позивача щодо законності в,їзду у вказану зону суд не бере до уваги так , як це не підтверджено жодним відповідним документом або іншим доказом. Пояснити зрозумілу причину в.їзду у вказану зону також не зміг.

За твердженнями позивача така постанова була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає вимогам законодавства України, тому вважає постанову незаконною та просить її скасувати ..

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 222-1 КУпАП визначено, що органи Державної прикордонної служби розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі визначені ст.202 КУпАП. Від імені органів ДПС посадові особи мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення , відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що інспектор патрульної поліції, здійснюючи контроль за дотриманням Правил дорожнього руху, наділений повноваженнями з розгляду відповідної категорії справ, та в процесі їх вирішення зобов`язаний встановити наявність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами частин 4-6 цієї статті у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 268 КУАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядалась не в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.276 КУАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Щодо посилань позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015 з приводу місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що після його прийняття норми КУпАП, зокрема ст. 258, зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 279 КУАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію постанови серії б/н № 603847 від 03.11.2018 року суд вважає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, постанова складена на місці вчинення правопорушення, постанова отримана позивачем.

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що ст. лейтенантом Бриковським А . Г. не обгрунтовано , без дотримання вимог чинного законодавства притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ст. 202 КУпАП, а отже підстави для задоволення позову наявні. Доводи ОСОБА_1 про відсутність підстав для притягнення до адмінвідповідальності суд бере до уваги .

Судом встановлено , що у ОСОБА_1 не було взято пояснення ( а за наявності його відмови від пояснення не складено відповідний Акт про відмову надати пояснення ) , працівники прикордонної служби з не зрозумілих суду причин відпустили двох невідомих осіб ( які знаходилися разом з ОСОБА_1 в салоні автомобіля в момент їх затримання в режимній зоні ) без встановлення їх особи , без отримання від них пояснення , хто керував автомобілем , як вони потрапили в прикордонну зону , як рухалися , по якому маршруту , що в свою чергу не дає змоги суду встановити факт незаконного перебування ОСОБА_1 в прикордонній зоні разом з невстановленими особами. Крім цього при огляді запису з відео камер в судовому засіданні неможливо індентифікувати особу , а саме то був ОСОБА_1 чи інша особа. Обличчя не видно , а тільки спину силуета людини. Натомість необгрунтоване заперечення на відео зйомку свідчить про те , що належні та допустимі докази відсутні , що є підставою для не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Не індетифікована особа на відео , відсутні не зацікавлені свідки ( невідомі особи ) , а інших доказів не надано. Не ідентифікувавши особу неможливо прийняти законне рішення без порушення принципу презумції невинуватості.

Суд констатує, що позивач надав суду беззаперечні докази неправомірності притягнення його до адміністративної відповідальності, були порушені його права. Справа розглядалась на підставі наданих суду доказів.

Відповідно до вимог ст.76,77 КАС України на сторони в процесі, в тому числі і позивача та його представників лежить обов`язок довести ті обставини на які він посилається, крім випадків відповідно до ст.78 КАС України. Доказів, які б спростовували доводи позивача , відповідачем не надано зовсім..

Відповідно до ч.5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.122,251,252,258,279,280,293 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 139, 244-246, 251, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Вимоги ОСОБА_1 до Білгород Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України , начальника відділу прикордонної служби « Степанівка « Відділу прикордонної служби «Роздільна «Білгород Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України Бриковського Артема Григоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії б/н № 603847 від 03.11.2018 року по справі про накладення адміністративного стягнення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.202 КупАП у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів громадян , тобто 170 грн.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду № 5 протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складання у повномау обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявнострі у особи офіційної електронної адреси, або рекомендовантим листом з пловідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. І. Панчук