Справа № 160/8117/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 квітня 2019 р. Справа № 160/8117/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кучми К.С.

при секретарі судового засідання - Чорній М.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора КП "Центр реєстрації бізнесу і нерухомості" Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченка Артема Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходиться вищезазначена адміністративна справа, в якій позивачем заявлені позовні вимоги:

- визнати протиправними дії Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості" Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченка Артема Олександровича в частині проведення державної реєстрації права власності на квартиру №119 загальною площею 42,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, реєстровий номер об'єкта нерухомого майна 101 набутого на підставі договору дарування серія та номер 5-1276, виданого 10.10.1995 року державним нотаріусом Першої НДНК Прийменко Н.И. за ОСОБА_4;

- скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості" Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченка А.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 38860414 від 20.12.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 03.08.2017 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мамоновою Г.М. було проведено державну реєстрацію заповіту ОСОБА_8 за реєстровим номером № 416, відповідно до якого остання заповідала їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_8 було набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1994 р. № П-475. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_8 померла, про що видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1, що стало підставою для неї звернутися до державного реєстратора з заявою про відкриття спадкової справи на підставі заповіту.

Позивач також в позові зазначила, що в ході подання заяви про відкриття спадщини за заповітом, приватний нотаріус повідомив, що вищезазначене нерухоме майно не належить ОСОБА_8 З метою повного та всебічного з'ясування всіх обстави, що стосуються відчуженню нерухомого майна, вона звернулася до приватного нотаріуса для отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (далі Інформаційна довідка № 123596734). Як стало відомо з Інформаційної довідки № 123596734, державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості» Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченко А.О., була проведена державна реєстрація права власності на квартиру № 119, реєстровий номер об'єкта нерухомого майна 101 набутого на підставі договору дарування серія та номер 5-1276, виданого 10.10.1995 р. державним нотаріусом Першої НДНК Прийменко Н.И. за ОСОБА_4. Останній 19.02.2018 р. відчужив дану нерухомість ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, який було посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Іриною Анатоліївною за реєстровим № 270. Після з'ясування вищевказаних обставин, вона звернулася до державного реєстратора з клопотанням надати копію договору дарування, на підставі якого було проведені реєстраційні дії та зареєстровано нерухомість за ОСОБА_4 За результатом ознайомлення з копією договору дарування від 19.02.2018 р. вона вважає, що рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості» Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченко А.О. про проведення реєстраційних дій прийнято з порушенням норм законодавства, що в свою чергу призвело до порушення її прав.

На обговорення учасників процесу було поставлено питання щодо закриття провадження у даній справі, оскільки наявний спір про право.

У підготовчому засіданні позивач та її представник наполягали на розгляді даної справи саме в порядку адміністративного судочинства, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в даному випадку, на їх погляд, відсутній спір про право. Зазначили, що в рамках цієї справи оскаржуються лише протиправні дії та рішення державного реєстратора в частині проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру №119 розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце його проведення повідомлялися належним чином.

Судом під час з'ясування обставин, на які посилається позивач у позові, як на підставу своїх позовних вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 3 ст.19 КАС України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

За правилами п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Проте, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Матеріалами справи підтверджується, що спір у даній адміністративній справі, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач - Державний реєстратор КП "Центр реєстрації бізнесу і нерухомості" Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченко А.О., приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстрацію права власності), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем - ОСОБА_1 Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосувалось реєстрації прав іншої особи, а саме ОСОБА_4, тобто, не позивача (а.с.11-12).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Визнання протиправними дій в частині проведення державної реєстрації права власності та скасування рішення відповідача щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень за третьою особою, є захистом прав позивача на право власності на квартиру від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Позивач фактично обґрунтовує позовні вимоги наявністю у нього права власності і відсутністю такого права у третіх осіб і, як наслідок, відсутністю в останніх правомірного інтересу щодо фіксації свого права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У зв'язку з чим, суд вважає, що звернення позивача до суду з даним позовом спрямоване на відновлення його майнового стану (порушеного права власності), на захист якого спрямовані засоби та норми, визначені саме цивільним і цивільним процесуальним законодавством.

Отже, суд доходить висновку, що цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача та третіми особами щодо права на спірну квартиру №119, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що спір про скасування рішення Державного реєстратора КП «Центр реєстрації бізнесу і нерухомості" Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченка А.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 38860414 має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на право власності на квартиру іншою особою, за якою зареєстровано право щодо тієї ж квартири.

Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Також, суд вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання протиправним дій, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Частиною 1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Підтвердженням того, що в даному випадку наявний спір про право є те, що в матеріалах справи міститься ухвала Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.08.2018 року по справі № 201/7415/18 про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_11, яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

В даній ухвалі суду зазначається, що 09.07.2018 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання, в якому ОСОБА_11, яка діє в інтересах ОСОБА_5 просила скасувати арешт, який накладено на квартиру №119, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з забороною використовувати майно, а також забороною розпоряджатися вищевказаною квартирою, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04.04.2018 року по справі №201/3221/18.

Таким чином, спір у даній справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна. Такий спір має приватноправовий характер, та з огляду на суб'єктний склад сторін спору, справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, спір у цій справі щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим, вирішення такого спору враховуючи суб'єктний склад сторін, здійснюється за правилами цивільного судочинства, в порядку передбаченому ЦПК України, тому суд закриває провадження у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.238, ст.ст.239, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у адміністративній справі №160/8117/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора КП "Центр реєстрації бізнесу і нерухомості" Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Ганноченка Артема Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та скасування рішення - закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення з даним позовом до відповідного місцевого загального суду в порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 16.04.2019 року.

Суддя К.С. Кучма