Справа № 804/242/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року Справа № 804/242/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості,
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 03.08.2013р. по 23.10.2017р. При цьому з 03.08.2013р. по 24.02.2017р. ОСОБА_1 був курсантом денної форми навчання за державним замовленням. Згодом з 01.03.2017р. відповідач був призначений оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Новомосковського відділу поліції. Однак, 23.10.2017р. ОСОБА_1 був звільнений за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Тому за твердженнями позивача, на підставі ст.74 Закону України «Про Національну поліцію», відповідач, як такий, що звільнився зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, повинен відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України (далі МВС України) витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Ухвалою суду від 07.03.2018р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу відповіді на відзив.
У встановлений судом строк відповідач, заперечуючи проти позову, надав відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що вважає нікчемною умову договору у п.7.6, згідно з якою, сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються з 03.08.2013р. При цьому за поясненнями позивача, матеріали адміністративного позову не містять належних і допустимих доказів щодо забезпечення відповідача харчуванням, речовим майном, медичним і грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, щорічного інформування відповідача про розмір фактичних витрат, повязаних з її утриманням, які містять розписку відповідача про виконання позивачем таких обовязків.
Тому відповідач вважає позов необґрунтованим та не підтвердженим належними та допустимими доказами.
У відповідь на відзив позивач зазначив, що вважає позицію відповідача щодо нікчемності умови договору, а саме: п.7.6, згідно з якою, сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються з 03.08.2013р., безпідставною та необґрунтованою. Адже під час навчання відповідач не звертався до навчального закладу або до суду щодо визнання договору, його положень недійсними. А правомірність цього договору не є предметом розгляду даної адміністративної справи. Крім того, Порядком розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, передбачене відшкодування витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах в розмірі фактичних витрат, а саме: грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення, оплата комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Також позивач надав докази щодо виданих ОСОБА_1 медикаментів під підпис. При цьому позивач, посилаючись на Порядок відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017р. №261 (далі Порядок №261), зазначив, що витрати відшкодовуються особою у повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Таким чином, позивач вважає позицію ОСОБА_1 безпідставною та необґрунтованою.
Третя особа також надала свої пояснення по суті заявлених позовних вимог, зазначивши, що підтримує їх у повному обсязі. Адже ДДУВС має правові підстави на відшкодування витрат, повязаних з навчанням ОСОБА_1
Враховуючи положення ч.3 та ч.4 ст.257, ст.261, ст.262 КАС України, суд розглянув цю адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми українського законодавства, прийшов до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України та органах Національної поліції з 03.08.2013р. по 23.10.2017р.
Відповідно до наказу ДДУВС від 03.08.2013р. №224 о/с ОСОБА_1 був зарахований курсантом першого курсу ДДУВС, та згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114, йому було присвоєне спеціальне звання «рядовий міліції».
На виконання вимог ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) 01.12.2016р. між відповідачем, ДДУВС та ГУНП в Дніпропетровській області був укладений адміністративний договір договір про навчання відповідача у ДДУВС, дія якого розповсюджується на відносини, що виникли з моменту зарахування ОСОБА_1 на навчання.
Відповідно до наказу ДДУВС №42 о/с ОСОБА_1 24.02.2017р. успішно закінчив навчання та його було направлено з 01.03.2017р. для призначення на посади згідно з отриманим фахом (факультет підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області).
Відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 23.10.2017р. №322 о/с відповідача на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено з Національної поліції (за власним бажанням).
З урахуванням цього, позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного з відповідачем договору про здобуття освіти в ДДУВС та на підставі ст.74 Закону України «Про Національну поліцію», відповідач повинен відшкодувати МВС України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в поряду визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відтак, судом встановлено, що між ДДУВС, ГУНП в Дніпропетровській області та курсантом ДДУВС рядовим поліції ОСОБА_1 01.12.2016р., відповідно до вимог Законів України «Про вищу освіту», «Про Національну поліцію», Постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2017р. №261 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських» (далі Порядок №261), наказу МВС України від 01.03.2017р. №173 «Про затвердження Типової форми Контракту про здобуття освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», укладено договір №2769 (далі договір) про здобуття освіти в ДДУВС освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямом підготовки «Правознавство».
Згідно з вимогами п.п.2.3.1. п.2 розділу II вказаного договору, особа зобов'язується виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітнього ступеня «бакалавр», п.4.2. розділу IV договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з Національної поліції.
Відповідно до п.4.1 розділу IV договору, відшкодування здійснюється в розмірі витрати, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим і медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку за направленням до місця та служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Відповідно до пп.2.3.6. п.2.3. розділу II договору, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з Національної поліції по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
У ч.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
При цьому відповідно до пп.2, 4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Згідно з абзацом 3 п.1 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017р. №261, механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, повязаних з їх утриманням у таких закладах у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу чи у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обовязок субєкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обовязок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз. Тому понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2