Справа № 522/20669/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/20669/18
Головуючий в 1 інстанції: Єршова Л.С.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась з адміністративним позовом до управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності № 469/18, 470/18, 471/18 від 26.07.2018 року.

28.11.2018 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси наведений адміністративний позов залишено без руху у зв'язку із, зокрема, необхідністю надання до суду доказів про те, що позивачем не пропущено строк для звернення до адміністративного суду або обґрунтованого клопотання про поновлення таких строків та доказів поважності причин його пропуску.

18.12.2018 року на виконання вищевказаної ухвали ОСОБА_2 надано до суду заяву, відповідно до якої позивач лише 05.11.2018 року дізналась про відкриття відносно неї виконавчого провадження, після чого звернулась не до виконавчої служби, а до адвоката, який 08.11.2018 року о 15:00 год. ознайомився з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Після цього адвокат хворів, на підтвердження чого було надано довідку медичної установи, відповідно до якої ОСОБА_3 з 09.11.20187 року по 16.11.2018 року знаходився під спостереженням КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 12» з причини ГРВІ. Після одужання адвоката ним було підготовлено позов, який є значний за об'ємом, що потребувало певного проміжку часу на підготовку. Вказані причини позивач вважає поважними та просила поновити строк для звернення до суду із вказаними вимогами.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 повернуто позивачу без розгляду.

Не погодившись з таким висновком суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою. Апелянт просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо неповажності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду вказуючи, зокрема, на те, що у заяві про усунення недоліків від 13.11.2018 року нею було зазначено в якості поважності причин пропуску 10-денного строку на оскарження не хворобу адвоката, саму по собі, а фактичну необізнаність ОСОБА_2 про існування оскаржуваних постанов до 20.11.2018 року та відсутність у неї фактичних можливостей через таку необізнаність (що була спричинена неналежною поведінкою інших осіб, яка не залежала від волі позивачки), звернутись до іншого адвоката або безпосередньо до суду.

Крім того, апелянт вказує на те, що про складання відносно неї спірних постанов 26.07.2018 року № 469/18, 470/18, 471/18 вона дізналась не під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та не після надіслання на її адресу проживання (яка збігається з адресою реєстрації, зазначеною в паспорті), як того вимагають положення КпАП України та нормативні документи відповідача, а значно пізніше - 20.11.2018 року.

Разом з тим апелянт зазначає, що така необізнаність настала не через умисне ухилення від отримання вказаної інформації з її боку, а через неналежну поведінку інших осіб. Так, після проведення перевірки , посадові особи відповідача достовірно володіли інформацією про місце реєстрації (проживання) ОСОБА_2 та про те, що у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1, проводяться ремонтні роботи, а відтак - ніхто не проживає. Проте, незважаючи на вказані обставини, посадовими особами відповідача направлялися за неналежною адресою примірними оскаржуваних постанов та іншу кореспонденцію, що позбавило ОСОБА_2 можливості своєчасно звернутись за захистом своїх порушених прав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до положень ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 3 ст. 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод чи інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Аналогічні положення містяться у ст. 289 КпАП України - скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку на подання позовної заяви, про існування спірних постанов вона дізналась лише 20.11.2018 року, після ознайомлення її адвоката з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Також, з незалежних від позивача причин, їй не було відомо про розгляд справ про адміністративні правопорушення відносно неї.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що вказані ОСОБА_2 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду неможливо вважати поважними, оскільки хвороба адвоката не заважала позивачці звернутись до іншого адвоката або самій звернутись до суду.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що жодних доводів та доказів на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не надав, тобто по суті не виконав ухвалу від 28.11.2018 року.

Колегія суддів не може погодитися із наведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з таких обставин.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, обов'язок по своєчасному повідомленню особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача, а тому такий суб'єкт повинен довести суду факт дотримання ним такого обов'язку.

Колегія суддів бере до уваги той факт, що матеріали справи не містять належних доказів сповіщення суб'єктом владних повноважень про час та місце складення протоколу та про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Разом з тим відсутні докази присутності позивача як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час прийняття оскаржуваних постанов.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 про усунення недоліків від 13.11.2018 року та з тексту апеляційної скарги, апелянт вважає поважною причиною пропуску строку не хворобу адвоката, а фактичну необізнаність до 20.11.2018 року про існування спірних постанов у справі про адміністративне правопорушення. У зв'язку з такою необізнаністю у позивачці також не було можливості звернутись до іншого адвоката чи безпосередньо до суду.

Судом першої інстанції не було враховано обставини, викладені у заяві ОСОБА_2 від 13.12.2018 року, а саме, що інформація про існування оскаржуваних постанов стала відома 20.11.2018 року після одужання адвоката, а тому об'єктивно можливість звертатись за захистом своїх прав до інших адвокатів чи безпосередньо до суду у позивачці з'явилась лише 20.11.2018 року.

Крім того, колегія суддів бере до уваги той факт, що на теперішній час апелянтом ініційоване перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури питання відповідності правилам адвокатської етики та нормам чинного законодавства, несвоєчасне повідомлення позивача про результати ознайомлення з матеріалами справи та ігнорування її телефонних дзвінків під час його хвороби. Копія відповідної скарги з доказами направлення наявна в матеріалах даної справи (а.с. 59).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не викликалася на засідання комісії при розгляді питання про притягнення її до відповідальності, а про існування приписів і протоколів, які передують винесенню постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач також дізналась 20.11.2018 року. Вказані обставини підтверджуються також і написами на вказаних документах, які в свою чергу свідчать про направлення їх за неналежною адресою, а також інформацією з офіційного веб-сайту Укрпошти.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному в ухвалі від 13.03.2018 року у справі № 800/474/17, строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

Положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно до вимог ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з доводами апелянта та приходить до висновку, що судом першої інстанції не було належним чином перевірено всі обставини, якими обґрунтовано клопотання поновлення пропущеного строку та заяві про виправлення недоліків позовної заяви, у зв'язку з чим було прийняте необґрунтоване рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Оскільки судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, і крім того, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 312; 320; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року - скасувати.

Направити справу № 522/20669/18 для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.