Справа № 500/639/19
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/639/19

17 квітня 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участю секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., представника позивачів - ОСОБА_1, представника відповідача - Друзюка Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (далі- позивачі) до Тернопільської міської ради (далі - відповідач, або ТМР) про визнання протиправними дії Тернопільської міської ради від 22.02.2019 на 32 сесії 7 скликання щодо розгляду проекту рішення №157 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (гр.ОСОБА_5 та інші)".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачі звернулися до Тернопільської міської ради через Центр надання адміністративних послуг для отримання адміністративної послуги А-25-02 із заявою та відповідними необхідними матеріалами. 22 лютого 2019 року на 32 сесії 7 скликання ТМР розглядався проект рішення за №157 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_5 та інші)", але за результатами розгляду рішення не прийнято.

Вважають, що дії Тернопільської міської ради на 32 сесії 7 скликання від 22.02.2019 щодо розгляду проекту рішення за №157 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_5 та інші)" грубо суперечать нормам чинного законодавства і носять відверто протиправний характер, що і стало причиною звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.03.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання.

Відповідач 09.04.2019 подав відзив на позовну заяву (аркуш справи 119-121) в якому зазначено, що на звернення позивачів жодних рішень не приймалось, так як Тернопільська міська рада не може в будь-який спосіб схиляти депутатів до прийняття або неприйняття того чи іншого рішення. При поіменному голосуванні депутати не виходять за межі своїх повноважень і при розгляді даного питання діяли в межах норм визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Земельного кодексу України та відповідно до вимог Регламенту Тернопільської міської ради від 24.11.2015 №7/2/152. Крім того зазначено, що результат голосування в даному випадку не є відмовою у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1, і тому позивачі можуть звернутися з відповідною заявою - повторно.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Як випливає із матеріалів справи, 20.04.2018 Тернопільська міська рада на 7 скликанні 24 сесії прийняла рішення №7/24/85 про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_5 та інші)".

20.02.2019 позивачі до Тернопільської міської ради через ЦНАП для отримання адміністративної послуги А-25-02 заяву та відповідні необхідні матеріали (аркуш справи 37-38).

Проект рішення "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_5 та інші)" 21.02.2019 був розглянутий на засіданні постійно діючої комісії з питань містобудування Тернопільської міської ради і був цією комісією підтриманий, згідно протоколу засідання комісії №2 від 21.02.2019 (аркуш справи 46).

22 лютого 2019 року на 32 сесії 7 скликання ТМР розглядався проект рішення за №157 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_5 та інші)", без жодних зауважень та відповідав вимогам зазначеним в Регламенті, що підтверджувалось відповідачем у судовому засіданні, але за результатами розгляду рішення не прийнято (аркуш справи 32-33).

Згідно із витягу з протоколу 32 сесії 7 скликання Тернопільської міської ради від 22.02.2019 та поіменного голосування, встановлено результати голосування: За - 1, проти - 0, утрималось - 6, не голосувало - 31. Рішення не прийнято, у зв'язку із недостатньою кількістю голосів під час голосування (аркуш справи 45).

Листом від 05.03.2019 виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив, що 22.02.2019 за результатами голосування міської ради, будь-якого рішення з даного питання не прийнято. При цьому, роз'яснено, що заяви із пакетами документів та витягами з протоколів сесії міської ради передано у Центр надання адміністративних послуг за адресою: вул. Кн. Острозького, 6, м. Тернопіль. Умови повторного подання ними заяв із пакетом документів зазначені у п.2 Інформаційної картки А-25-02, проект рішення "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_5, 2 та інші)" буде подано на розгляд сесії міської ради у встановленому законодавством порядку (аркуш справи 32-33).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням відповідача, позивачі звернулись до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У відповідності до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1 ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Так, повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно із п.34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частинами 1, 2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Як випливає із матеріалів справи, 20.04.2018 Тернопільська міська рада на 7 скликанні 24 сесії прийняла рішення №7/24/85 про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_5 та інші)".

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.186 -1 Кодексу проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з ч.2 ст.186-1 Кодексу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Як випливає із матеріалів справи, проект рішення "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_5 та інші)" 21.02.2019 був розглянутий на засіданні постійно діючої комісії з питань містобудування Тернопільської міської ради і був цією комісією підтриманий, згідно протоколу засідання комісії №2 від 21.02.2019 (аркуш справи 46).

Згідно із ч. 5 ст.186-1 Кодексу, органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до ч.6 ст.186-1 Кодексу передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як встановлено судом, на засіданні сесії міської ради під час розгляду відповідного питання ніхто з депутатів міської ради не висловлював зауважень з приводу даного проекту, відсутності висновків відповідних постійних комісії, будь-яких обговорень чи запитань з даного питання депутати не висували. Однак, за результатами голосування рішення не прийнято, у зв'язку із недостатньою кількістю голосів під час голосування.

Обґрунтовуючи правомірність дій відповідача представник Тернопільської міської ради зазначив, що позивачу не відмовлено у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1, і тому позивачі вправі повторно звернутись із вказаною заявою.

Частиною дев'ятою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов'язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Разом з тим, діючим законодавством не передбачено можливості прийняття іншого рішення при вирішення питання щодо затвердження проекту землеустрою крім рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про відмову у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду.

Таким чином, суд вважає, що дії Тернопільської міської ради 7 скликання на 32 сесії міської ради від 20.02.2019 щодо розгляду проекту рішення «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_5 та інші)», за результатами голосування якого відповідачем не прийнято жодного із передбачених ст. 118 Земельного кодексу рішень є протиправними та такими, що порушують права позивачів.

При цьому, не прийнявши будь-якого рішення за результатами розгляду вказаного питання, міська рада повторно даний проект рішення на голосування сесії міської ради з власної ініціативи не внесла, у зв'язку із цим, позивачі змушені повторно звертатись до міської ради із заявами про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що суттєво порушує їх права та суперечить вимогам Закону та покладає на позивачів надмірний тягар невизначеності з даного питання.

При цьому, відповідач сам підтверджує той факт, що вказаний проект землеустрою, постійно діючої комісії з питань містобудування Тернопільської міської ради був підтриманий, зауважень щодо невідповідності даного проекту вимогам чинного законодавства не має. На розгляд пленарного засідання проект рішення виносився із всіма додатками, висновками постійний комісії, без жодних зауважень та відповідав вимогам зазначеним в Регламенті.

Суд враховує той факт, що за результатами голосування на 32 сесії 7 скликання Тернопільської міської ради, на якій розглядався проект рішення за №157 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 (гр. ОСОБА_5 та інші)" та ставився на обговорення, однак жодного рішення з даного питання міською радою прийнято не було.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про підставність позовних вимог про визнання протиправними дії Тернопільської міської ради, що виразилися у неналежному розгляді на 32 сесії 7 скликання, що відбулась від 22 лютого 2019 року, проекту рішення №157 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (гр.ОСОБА_8 та інші)".

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що міська рада діяла у відповідності з вимогами п. 8 інформаційної картки А-025-02, якими визначено перелік підстав відмови у наданні адміністративної послуги, у тому числі недостатня кількість голосів під час голосування проекту даного рішення та про те, що відповідно до Регламенту Тернопільської міської ради, який затверджений рішенням міської ради від 24.11.2015 №7/2/152 передбачено п.29.6, що при проведенні відкритого поіменного голосування за допомогою системи електронного голосування "Віче" формується список з результатами з результатами голосування в стандартному режимі "За", "Проти", "Утримались", "Не голосували", як безпідставні та необґрунтовані.

Одним із видів адміністративної послуги є затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Разом з тим, підстави відмови у наданні адміністративної послуги, а саме відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки чітко зазначені у ст.186-1 ЗК та дублюються у п.п. 3 п. 8 Інформаційної картки.

Таким чином, доводи відповідача про те, що у п. 8 Інформаційної картки визначено підстави відмови у наданні адміністративної послуги та про те, що Регламентом передбачено можливість "не голосувати" є безпідставними, оскільки така підстава для відмови, як недостатня кількість голосів під час голосування даного проекту рішення суперечить ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Положеннями ст. 118 ЗК України визначено обов'язок органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги те, що відповідачем не представлено суду належних та достовірних доказів правомірності своїх дій що полягають у неприйнятті на засіданні сесії міської ради жодного із передбачених Законом рішень за результатами розгляду проекту рішення «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (гр.ОСОБА_8 та інші)", суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Тернопільської міської ради, що виразилися у неналежному розгляді на 32 сесії 7 скликання, що відбулась від 22 лютого 2019 року, проекту рішення №157 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (гр.ОСОБА_8 та інші)".

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської міської ради в користь ОСОБА_4 768 грн 40 коп. сплаченого судового збору, в користь ОСОБА_3 768 грн 40 коп. сплаченого судового збору, в користь ОСОБА_5 768 грн 40 коп. сплаченого судового збору, в користь ОСОБА_6 768 грн 40 коп. сплаченого судового збору, в користь ОСОБА_7 768 грн 40 коп. сплаченого судового збору.

Реквізити сторін:

- позивачі: ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_5 (АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_3), ОСОБА_6 (АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_4), ОСОБА_7 (АДРЕСА_6, РНОКПП НОМЕР_5);

- відповідач - Тернопільська міська рада (46001, м.Тернопіль, вул. Листопадова, 5, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.