Справа № 200/4231/19-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 р. Справа№200/4231/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 85105, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ол. Матросова, 104)

до Костянтинівського міського центру зайнятості (, 84110, Донецька область, м. Костянтинівка, пл. Перемоги, 8)

про визнання протиправним та скасування наказу від 4 лютого 2019 року № НТ 190204, зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу від 4 лютого 2019 року № НТ 190204 про припинення виплати державної допомоги по безробіттю у звязку з виконанням обовязків присяжного в судді, поновивши виплату державної допомоги по безробіттю з 4 лютого 2019 року.

27 березня 2019 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі № 200/4231/19-а, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому проваджені). Одночасно, суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів, зобовязавши відповідача надати суду наказ від 4 лютого 2019 року № НТ 190204 про припинення позивачу виплати державної допомоги по безробіттю та всі документи, які слугували підставою для прийняття спірного наказу.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Обґрунтовуючи вимоги поданої позовної заяви позивач зазначає, що наказ відповідача про припинення їй виплати державної допомоги по безробіттю є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки присяжний не відноситься до категорії зайнятого населення, а тому, підстави для винесення відповідного наказу - відсутні.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, вважає вимоги, викладені у позовній заяві, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить суд відмовити у задоволені позову. В обґрунтування поданих заперечень відповідач зазначив, що відповідно до статті 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» час виконання присяжними обовязків у суді зараховується до всіх видів трудового стажу, тому, відповідно до норм статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», позивач відносилась до зайнятого населення з 2 листопада 2018 року, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості в якості безробітного.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії ВА № 127722, виданого Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області 13 вересня 1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, позивач 13 липня 2018 року була звільнена з Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Костянтинівської міської ради.

16 липня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного.

23 липня 2018 року позивачу призначено допомогу по безробіттю (наказ від 23 липня 2018 року № НТ 180723) розпочато виплату допомоги згідно статей 22, 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (наказ від 23 липня 2018 року № НТ 180723).

Як встановлено судом, 4 лютого 2019 року виплату допомоги по безробіттю позивачеві було припинено, про що видано наказ № НТ 190204. Зі змісту зазначеного наказу вбачається, що підставою припинення виплати відповідної допомоги було встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного. Зі змісту наданого відповідачем відзиву також вбачається, що прийняття зазначеного рішення було повязано з тим, що під час проведення відповідачем звірки інформації державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, яка надійшла 30 січня 2019 року з інформацією наданої ОСОБА_1 при реєстрації та протягом перебування в Костянтинівському міському центрі зайнятості стало відомо, що позивач отримала дохід у листопаді 2018 року від Територіального управління державної судової адміністрації України в Донецькій області на умовах трудового договору та про цей факт працевлаштування не повідомила міському центру зайнятості.

Крім того судом встановлено, що 4 лютого 2018 року було прийнято акт № 5 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», за висновками якого було встановлено факт порушення позивачем законодавства про зайнятість населення.

6 лютого 2019 року відповідач надіслав на адресу позивача претензію, у якій позивачеві запропоновано добровільно сплатити суму незаконно отриманого забезпечення у розмірі 6190 грн. 36 коп. протягом 15 календарних днів з моменту отримання претензії.

Судом встановлено, що рішенням Костянтинівської міської ради від 27 квітня 2017 року № 6/76-1377 «Про затвердження списку присяжних Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області» було затверджено список присяжних Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, у якому одним із присяжних було визначено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки від 10 квітня 2018 року про виконання/невиконання присяжними обовязків у суді позивач 10 квітня 2018 року виконувала обовязки в якості присяжного у суді по справі № 233/668/18 з 9 години 30 хвилин по 9 годину 54 хвилин. Згідно довідки від 25 квітня позивач була зайнята у даній справі як присяжний з 9 години 30 хвилин по 10 годину 50 хвилин. 14 вересня 2018 року позивач була зайнята у суді по справі № 233/4489/18-ц з 10 години 05 хвилин по 10 годину 30 хвилин.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 виконувала обовязки у суді 2 листопада 2018 року з 9 години по 10 годину, що підтверджується відповідною довідкою.

Згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Донецькій області від 1 лютого 2019 року вих. № 04-229/19-вих., адресованого присяжному засідателю Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області вбачається, що за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року було нараховано та виплачено: 210 грн. 52 коп. (в т.ч. ПДФО 37 грн. 89 коп., військовий збір 3 грн. 16 коп.) перераховано на картковий рахунок 169 грн. 47 коп. за участь в судовому процесі 10 квітня 2018 року, 25 квітня 208 року; 100 грн. 11 коп. (в т.ч. ПДФО 18 грн. 02 коп., військовий збір 1 грн. 50 коп.),Ю перераховано на картковий рахунок 80 грн. 59 коп. за участь в судовому процесі 2 листопада 2018 року.

Довідкою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 4 лютого 2019 року № 2 підтверджено,ю що ОСОБА_1 включена до списку присяжних Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, в якому тричі залучалась до виконання обовязків у суді, а саме: 10 квітня 2018 року на одну годину, 25 квітня 2018 року на одну годину та 2 листопада 2018 року на одну голину. При цьому, у зазначеній довідці зазначено, що ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області.

Отже, спірним питання у даній справі є правомірність припинення відповідачем виплати допомоги по безробіттю через виконання позивачем обовязків присяжного засідателя під час отримання такої допомоги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 5 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» (надалі Закон № 5067-VI), відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», іншими актами законодавства.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 1 зазначеного Закону безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 43 Закону № 5067-VI статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з нормами статті 44 Закону № 5067-VI зареєстровані безробітні мають право на: 1) безоплатне одержання від територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції: послуг з пошуку підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, в тому числі на громадські та інші роботи тимчасового характеру; консультаційних, інформаційних та профорієнтаційних послуг з метою обрання або зміни виду діяльності (професії); інформації про свої права та обов'язки як безробітного; відомостей про себе, які містяться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі; 2) матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону; 3) збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах; 4) оскарження, у тому числі до суду, дій або бездіяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, їх посадових осіб, що призвели до порушення прав щодо зайнятості особи. Зареєстровані безробітні зобов'язані: 1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; 2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; 3) дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; 4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Статтею 45 зазначеного Закону визначено вичерпний перелік підстав, за яких реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, а саме у разі: 1) зайнятості особи; 2) поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили; 3) подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг; 4) дворазової відмови від пропонування підходящої роботи, а для безробітного, який вперше шукає роботу та не має професії (спеціальності), дворазової відмови від пропонування проходження професійного навчання; 5) дворазової відмови від пропонування підходящої роботи за професією (спеціальністю), набутою за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції; 6) припинення професійного навчання за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, без поважних причин; 7) невідвідування без поважних причин територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування (наявність поважних причин підтверджується відповідними документами); 8) встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; 9) встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг); 10) набрання законної сили вироком суду про засудження особи до позбавлення волі, обмеження волі, арешту (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням); 11) вступу на навчання за денною формою; 12) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; 13) досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років; 14) подання заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку або тривалістю, визначеною у медичному висновку; 15) смерті безробітного або визнання його за рішенням суду померлим, безвісно відсутнім, недієздатним чи обмежено дієздатним; 16) з дня видачі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією з висновками про визнання особи нездатною до трудової діяльності; 17) з інших підстав, передбачених порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України від 2 березня 2000 року № 1533-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 1533-ІІІ видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу припинено виплату по безробіттю на підставі пп.1 пункту 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення", у зв'язку із зайнятістю позивача, яка виконувала обовязки присяжного засідателя у суді, за що було нараховано на ї користь винагороду у сумі 100 грн. 11 коп.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 5067-VI до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792 затверджений Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу. Відповідно до вимог зазначеного Порядку припинення реєстрації безробітного - позбавлення особи (втрата особою) статусу зареєстрованого безробітного.

Відповідно до пункту 30 цього Порядку Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного:

1) з дня:

початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, повязаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів);

працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту);

укладення цивільно-правового договору про виконання робіт (надання послуг);

забезпечення роботою самостійно;

призначення виплати грошового забезпечення батькам - вихователям дитячих будинків сімейного типу, прийомним батькам;

призначення грошової допомоги на догляд за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього нагляду;

призначення грошової допомоги, компенсації та/або надбавки непрацюючій працездатній особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку;

зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України Про зайнятість населення;

видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі;

вступу на навчання за денною формою, у тому числі з використанням ваучера;

призову чи прийому на військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу;

набрання законної сили вироком суду про засудження зареєстрованого безробітного до позбавлення волі, обмеження волі, арешту (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням);

досягнення зареєстрованим безробітним встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років;

подання ним заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до трьох років;

подання зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації;

визнання зареєстрованого безробітного нездатним до трудової діяльності відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації;

встановлення факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України Про зайнятість населення;

припинення професійного навчання за направленням центру зайнятості без поважних причин;

відмови від двох пропозицій підходящої роботи, в тому числі за набутою професією за направленням центру зайнятості, а для зареєстрованого безробітного, який вперше шукає роботу та не має професії (спеціальності), - відмови від двох пропозицій проходження професійного навчання у період з дня реєстрації (перереєстрації);

смерті зареєстрованого безробітного або визнання його за рішенням суду померлим, безвісно відсутнім, недієздатним чи обмежено дієздатним;

подання зареєстрованим безробітним заяви про бажання отримувати соціальні послуги та виплату матеріального забезпечення на випадок безробіття в іншому центрі зайнятості;

2) у разі невідвідування зареєстрованим безробітним без поважних причин центру зайнятості:

протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування (крім тих, що беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, проходять професійне навчання за направленням центру зайнятості, зайняті працею, повязаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів) (реєстрація припиняється з наступного дня після останнього фактичного відвідування центру зайнятості. Рішення про припинення реєстрації безробітного у цьому випадку приймається на 31-й день);

протягом 14 робочих днів з дня припинення участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, закінчення праці, повязаної з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів (реєстрація припиняється з дня припинення участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, праці, повязаної з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів. Рішення про припинення реєстрації безробітного у цьому випадку приймається на 15-й день);

протягом 14 робочих днів з дня закінчення професійного навчання за направленням центру зайнятості (реєстрація припиняється з дня закінчення професійного навчання за направленням центру зайнятості. Рішення про припинення реєстрації безробітного у цьому випадку приймається на 15-й день);

протягом 14 робочих днів з дня закінчення строку дії медичної довідки по вагітності та пологах (реєстрація припиняється з дня закінчення строку дії медичної довідки по вагітності та пологах. Рішення про припинення реєстрації безробітного у цьому випадку приймається на 15-й день);

3) з дня відмови від складення, підписання, а також з дня встановлення факту невиконання без поважних причин, зазначених в абзаці третьому пункту 28 цього Порядку, індивідуального плану працевлаштування.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: 1) працевлаштування безробітного; 2) поновлення безробітного на роботі за рішенням суду; 3) вступу до навчального закладу на навчання з відривом від виробництва; 4) відрахування із навчального закладу; 5) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; 6) набрання законної сили вироком суду про позбавлення волі безробітного або направлення його за рішенням суду на примусове лікування; 7) призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку; 8) призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості; 9) подання письмової заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 10) подання письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості; 11) зміни місця проживання;12) закінчення строку їх виплати; 13) зняття з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості 30 і більше календарних днів; 14) відмови безробітного від двох пропозицій підходящої роботи або від двох пропозицій проходження професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, у тому числі осіб, які вперше шукають роботу та не мають професії (спеціальності); 15) відмови від роботи за спеціальністю, професією, набутою після професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості; 16) смерті безробітного.

Відповідно до статті 63 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя.

Згідно з частиною 1 статті 65 Закону № 1402 присяжним може бути громадянин України, який досяг тридцятирічного віку і постійно проживає на території, на яку поширюється юрисдикція відповідного окружного суду, якщо інше не визначено законом. Частиною 1 статті 67 зазначеного Закону передбачено, що суд залучає присяжних до здійснення правосуддя у порядку черговості на строк не більше одного місяця на рік, крім випадків, коли продовження цього строку зумовлено необхідністю закінчити розгляд справи, розпочатий за їхньою участю.

Нормами статті 68 цього Закону встановлено, що присяжним за час виконання ними обов'язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Присяжним відшкодовуються витрати на проїзд і наймання житла, а також виплачуються добові. Зазначені виплати здійснюються за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя територіальними управліннями Державної судової адміністрації України за рахунок коштів Державного бюджету України. За присяжними на час виконання ними обов'язків у суді за місцем основної роботи зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом. Час виконання присяжним обов'язків у суді зараховується до всіх видів трудового стажу. Звільнення присяжного з роботи або переведення на іншу роботу без його згоди під час виконання ним обов'язків у суді не допускається. На присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов'язків із здійснення правосуддя. За обґрунтованим клопотанням присяжного заходи безпеки щодо нього можуть уживатися і після закінчення виконання цих обов'язків.

З аналізу зазначених норм законодавства суд не вбачає, що присяжний, який виконує свій обов'язок у суді, відноситься до зайнятого населення у розумінні частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення».

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини пятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість предявленого позову та про задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Отже, відповідно до вимог статті 139 КАС України, судовий збір у зазначеному розмірі підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 85105, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ол. Матросова, 104) до Костянтинівського міського центру зайнятості (, 84110, Донецька область, м. Костянтинівка, пл. Перемоги, 8) про визнання протиправним та скасування наказу від 4 лютого 2019 року № НТ 190204, зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівського міського центру зайнятості у вигляді наказу серії НТ № 190204 від 4 лютого 2019 року про припинення ОСОБА_1 виплати державної допомоги по безробіттю, у звязку з виконанням нею обовязків присяжного в суді.

Зобовязати Костянтинівський міський центр зайнятості () поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) виплату державної допомоги по безробіттю з 4 лютого 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Костянтинівського міського центру зайнятості (, 84110, Донецька область, м. Костянтинівка, пл. Перемоги, 8) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 85105, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ол. Матросова, 104).

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 19 квітня 2019 року. Повне судове рішення складено 19 квітня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.