Справа № 160/607/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2019 року Справа № 160/607/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання нечинною та скасування постанови,-
22.01.2019 ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить визнати нечинною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області №044762 від 08.11.2018 про застосування до ОСОБА_5 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн. за допущення порушення законодавства про автомобільний транспорт.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на протиправність оскаржуваної постанови з огляду на те, що висновки перевірки, за наслідками якої вона винесена, є необґрунтованими. Так, позивач не погоджується зі встановленими під час перевірки порушеннями, а саме: з порушенням статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки на момент перевірки у водія були в наявності всі необхідні для нерегулярного пасажирського перевезення документи, оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі: договір із замовником транспортних послуг, інформаційний лист, документ про оплату транспортних послуг.
Ухвалою суду від 23.01.2019 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
04.02.2019 до суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що при перевірці документів, що визначені ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 водієм не було надано до перевірки договору з замовником транспортних послуг, інформаційного листа та документу, що засвідчує оплату транспортних послуг. З огляду на викладене, відповідач вважає, що постанова прийнята правомірно, у звязку з чим просив відмовити в задоволенні позовної заяви.
Ухвалою суду від 05.02.2019 до у часті у справі в якості другого відповідача залучено Державну службу України з безпеки на транспорті.
У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала та просила задовольнити.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити в задоволенні позовної заяви, з огляду на викладені у відзиві обставини.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
З матеріалів справи видно, що 09.09.2018 посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі направлення на перевірку № 000083 від 06.09.2018, проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
У ході перевірки транспортного засобу марки MERCEDES-BENS, номерний знак НОМЕР_1, водій ОСОБА_6, виявлено та зафіксовано в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 09.09.2018 порушення - надання послуг з нерегулярних перевезень пасажирів без оформлення документів, передбачених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: неоформлення договору із замовником транспортних послуг, інформаційного листа, документа про оплату транспортних послуг.
Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області надіслано позивачу повідомлення про розгляд справи №4769/21-18 від 16.10.2018 про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який призначено на 25.10.2018.
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальником Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_7 08.11.2018 винесено постанову №044762 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 1700 грн.
Не погоджуючись із прийнятою постановою, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.
Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, урегульовано Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (надалі - Порядок №1567).
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
За змістом пункту 21 Порядку № 1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Законом України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.
Стаття 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначає документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, а саме для нерегулярних пасажирських перевезень:
- для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Пунктом 56 Правил № 176, у редакції чинній до 17.03.2018, було визначено, що договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу.
Типову форму договору про здійснення нерегулярних перевезень затверджує Мінінфраструктури.
Пунктом 3.3 Типової форми договору визначено, що перевізник, зокрема: готує Інформаційний лист (на кожний автобус); перед початком виконання перевезень пасажирів завчасно подає факсограмою, на електронну адресу або нарочно копію Інформаційного листа за формою, наведеною в додатку до Типової форми договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 № 331, відповідному територіальному органу Державної служби України з безпеки на транспорті за місцем проведення державної реєстрації Перевізника та отримує реєстраційний номер Інформаційного листа, який проставляється в Інформаційному листі.
Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З матеріалів справи видно, що нерегулярне перевезення пасажирів ФОП ОСОБА_5, водій ОСОБА_6, 09.09.2018 здійснено відповідно до договору від 04.09.2018 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом MERCEDES-BENZ 515CDI, номерний знак НОМЕР_1.
Так, відповідно до умов договору передбачалось перевезення групи осіб (12 осіб) з АП «Бориспіль» м. Бориспіль до м. Дніпро, відправлення автобуса з початкового пункту маршруту передбачалось о 23 год. 50 хв. 08.09.2018, прибуття в кінцевий пункт - о 08 год. 00 хв. 09.09.2018.
Такі ж умови перевезення разом зі списком пасажирів визначені й у інформаційному листі щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів, який підписаний замовником та перевізником.
На підтвердження готівкової оплати послуг перевізника замовником транспортних послуг, ОСОБА_5 надав товарний чек №1 від 04.09.2018.
Твердження представника відповідача стосовно того, що перевезення здійснювалось із порушенням порядку укладення договору та його виконання, у звязку із тим, що позивачем не був зареєстрований інформаційний лис у Управлінні Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, судом не приймаються до уваги, з огляду на наступне.
Так, пунктом 23 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 181 "Про внесення змін до Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту", яка набрала законної сили 17.03.2018, у пункті 56: 1) абзац перший після слів "транспортного засобу" доповнити словами "та мету поїздки"; 2) абзац другий виключити.
Таким чином, починаючи з 17.03.2018, внаслідок внесених змін до пункту 56 Правил № 176, відпав обов'язок перевізника укладати договір із замовником транспортних послуг із дотриманням Типової форми договору, якою, у свою чергу, було визначено обов'язок перевізника оформляти та реєструвати в територіальних органах Укртрансбезпеки інформаційний лист.
Зважаючи на зміни, що відбулися у чинному законодавстві, суд робить висновок, що після 17.03.2018 відсутність у водія автобусу, що здійснює нерегулярні пасажирські перевезення, відомостей про реєстрацію інформаційного листа в територіальних органах Укртрансбезпеки, не є порушенням статті 39 Закону № 2344-III.
Стосовно документа, що підтверджує оплату транспортних послуг, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
Разом з тим, якщо форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов'язковим, визначена Положенням «Про форму та зміст розрахункових операцій», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 № 13, то форма та зміст товарного чека на теперішній час законодавчо не визначена. Таким чином, суб'єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми.
На підставі викладеного, суд робить висновок, що товарний чек №1 від 04.09.2018 є розрахунковим документом, який підтверджує факт оплати наданих послуг.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати нечинною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області №044762 від 08.11.2018 про застосування до ОСОБА_5 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн. за допущення порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15 лютого 2019 року.

Суддя ОСОБА_1