Справа № 420/2320/19
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2320/19
УХВАЛА

23 квітня 2019 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Єфіменко К.С., розглянувши в порядку ч.1 ст.154 КАС України, заяву представника позивача від 19.04.2019 року (вхідний №14300/19) про забезпечення позовних вимог по справі за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Міністерства юстиції України (вул..Городецького,13, м.Одеса, 01001), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (вул..Бульварно-Кудрявська,4, м.Київ, 00453) про визнання протиправним та скасувати пункт 3 наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №608/5 від 27.02.2019 року, яким тимчасово заблоковано доступ приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Міністерства юстиції України (вул..Городецького,13, м.Одеса, 01001), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (вул..Бульварно-Кудрявська,4, м.Київ, 00453) про визнання протиправним та скасувати пункт 3 наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №608/5 від 27.02.2019 року, яким тимчасово заблоковано доступ приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці.

Ухвалою суду від 23.04.2019 року було відкрито загальне позовне провадження.

Разом із позовом представником позивача подана заява від 22.04.2019 року (вхідний №14300/19) про забезпечення позовних вимог шляхом зупинення дії пункт 3 наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №608/5 від 27.02.2019 року, яким тимчасово заблоковано доступ приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці та відновити доступ позивача до реєстру речових прав на нерухоме майно до набрання законної сили судового рішення у даній справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що оскаржений позивачем п.3 наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №608/5 від 27.02.2019 року фактично позбавляє позивача права на здійснення нотаріальної діяльності, яка не є зупиненою, при цьому, з позивача не знімається обов'язок щодо проведення податків та зборів за цей період часу, враховуючи, що на утриманні позивача перебуває неповнолітня дитина, дотримання прав та інтересів якої є пріоритетним для держави.

Якщо не зупинити дію оскарженого рішення може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду по справі. У зв'язку з цим, на думку представника позивача, є необхідність винесення судом рішення про забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у справі.

Вказана заява була розглянута суддею в порядку ч.1 ст.154 КАС України без виклику представників сторін.

Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно частини 4 статті 150 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Заходи забезпечення адміністративного позову вживаються у разі наявності таких обставин: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулась до суду, такими рішеннями, дією або бездіяльністю.

У кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, суд має встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до положень ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідачу вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким здійснюється стягнення.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Дослідивши та проаналізувавши текст позову та додані до нього документи, суд встановив, що на підставі довідки за результатами висновку комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25.02.2019 року, Міністерством юстиції України було прийнято наказ "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №608/5 від 27.02.2019 року про тимчасове блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, строком на 2 місяці.

Поряд з цим, згідно з ч.4 ст.3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності. Нотаріуси як особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, належать до категорії самозайнятих осіб.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Тобто, як вбачається з викладеного, шляхом видачі оскаржуваного Наказу позивача фактично позбавлено можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності. При цьому, у позивача є зобов'язання перед державою у вигляді сплати податків не зважаючи на фактичне зупинення його діяльності.

Щодо правомірності забезпечення позовних вимог у аналогічних спорах шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України про обмеження доступу державних реєстраторів - нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зазначено в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 року по справі №826/15847/17 (номер судового рішення у ЄДРСР - 73739981).

Відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України суди загальної юрисдикції повинні враховувати висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді аналогічних спорів.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Щодо можливості забезпечення позовних вимог шляхом зобов'язання відповідача відновити доступ позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на час розгляду справи судом, то таке забезпечення буде фактичним вирішенням справи по суті на користь позивача, ще на стадії підготовчого провадження, що не відповідає завданням попереднього судового захисту, а це є неприпустимим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.150,151,154 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 19.04.2019 року (вхідний №14300/19) про забезпечення позовних вимог задовольнити частково.

Зупинити дію пункт 3 наказу Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №608/5 від 27.02.2019 року, яким тимчасово заблоковано доступ приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці до набрання законної сили судового рішення по цій справі.

В задоволенні решті заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду

шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання повного тексту ухвали суду в порядку, визначеному п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.