Справа № 580/1361/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 квітня 2019 року справа № 580/1361/19

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 580/1361/19

за позовом ОСОБА_1

до начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого Валерія Васильовича,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, прийнято ухвалу.

18.04.2019 ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого Валерія Васильовича, просить:

- визнати бездіяльність суб'єкта владних повноважень - начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого Валерія Васильовича протиправною та зобов'язати вчинити дії - видати наказ про скасування наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 02.03.2018 № 80 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 4 частини 1 статті 77 (через скорочення штатів або проведення організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію» з посади начальника сектору Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області з 02.03.2018.

- стягнути з відповідача - суб'єкта владних повноважень начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого Валерія Васильовича на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням та бездіяльністю у розмірі мінімальної заробітної плати, встановленого Бюджетним кодексом України та Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік (3723 грн. у 2018 році, 4173 грн. у 2019 році) з дати звільнення 02.03.2018 через скорочення штатів (проведення організаційних заходів).

- стягнути з відповідача начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого Валерія Васильовича витрати на правову допомогу згідно Закону України від 20.12.2011 №4191-VІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» на користь ОСОБА_1

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що позов не відповідає вимогам статті 160, статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому залишається без руху для усунення недоліків з огляду на таке.

Згідно частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві має бути зазначений зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а у разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, що має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень (його рішення), що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права у контексті критеріїв частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. «Порушене право» за захистом якого особа може звертатися до суду за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес»: правовий феномен, що а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

Відповідно до офіційного тлумачення частини 1 статті 55 Конституції України, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп: частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може належати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності. Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтовано пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Peretyaka and Sheremetyev проти України, 21.12.2010, №45783/05).

Позивачем у позовній заяві не зазначено обґрунтування порушених бездіяльністю/діями, рішенням відповідача прав, свобод, інтересів позивача та не зазначено на виконання яких саме норм законодавства відповідач був зобов'язаний видати наказ про скасування наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 02.03.2018 № 80 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 4 частини 1 статті 77 (через скорочення штатів або проведення організаційних заходів) Закону України «Про національну поліцію» з посади начальника сектору Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області з 02.03.2018.

Суд зазначає, що обґрунтування позовної заяви зводиться до визнання протиправності наказу від 02.03.2018 № 80 о/с, проте доказів щодо визнання протиправним та скасування до суду не надано за правилами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Спірні правовідносини у даній справі пов'язані із звільненням з публічної служби та виникли 02.03.2018 - з дня прийняття наказу, що позивач вважає незаконним. На спірні правовідносини у даній справі поширюється строк звернення до суду, встановлений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно виписки з історії хвороби, що надано до матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 27.02.2018 до 07.03.2018, до праці - 08.03.2018. Позивачем не зазначено про обставини звільнення у період перебування на лікарняному 08.03.2018, не надано доказів про звернення до ГУПН в Черкаській області про зміну дати звільнення та про таку відмову.

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зазначає, що позивачем не подано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду 18.04.2019.

Відповідно до частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 131-2 Конституції України встановлено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Згідно пункту 11 частини 16-1 Розділу XV Конституції України «Перехідні положення» представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-2 цієї Конституції виключно адвокатами у судах першої інстанції здійснюється з 01.01.2019. До позовної заяви не надано доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу у обґрунтування вимоги про стягнення коштів на правову допомогу.

Суд зазначає, що відповідно до частини 6 пункту 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого Валерія Васильовича на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням та бездіяльністю у розмірі мінімальної заробітної плати, встановленого Бюджетним кодексом України та Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік (3723 грн. у 2018 році, 4173 грн. у 2019 році) з дати звільнення 02.03.2018 через скорочення штатів (проведення організаційних заходів) та стягнення з відповідача начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого Валерія Васильовича витрати на правову допомогу згідно Закону України від 20.12.2011 №4191-VІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» на користь ОСОБА_1 не відповідають вимогам частини 6 пункту 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки сформовані до посадової особи суб'єкта владних повноважень, а не безпосередньо до суб'єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Черкаській області, яке не визначено учасником справи.

Законом України «Про судовий збір» передбачено (стаття 9), що суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кодексом адміністративного судочинства України встановлено (частина 3 статті 161), що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позовній заяві просить, зокрема стягнути з відповідача - суб'єкта владних повноважень начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого Валерія Васильовича на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням та бездіяльністю в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленого Бюджетним кодексом України та Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік (3723 грн. у 2018 році, 4173 грн. у 2019 році) з дати звільнення 02.03.2018 через скорочення штатів (проведення організаційних заходів), проте у прохальній частині позовної заяви не зазначає, яку саме шкоду (майнову/немайнову) просить стягнути, не зазначає загальну суму належної до стягнення шкоди, не надає обґрунтування розрахованої суми шкоди та не надає доказів сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру. Суд зазначає, що вимоги про стягнення шкоди за правовою природою відмінні від вимог про стягнення середньої заробітної плати, а тому за їх заявлення сплачується судовий збір на загальних підставах, встановлених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивачем до матеріалів позовної заяви не надано доказів сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру.

Позивач у позовній заяві, зокрема просить: стягнути з відповідача начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютого Валерія Васильовича витрати на правову допомогу згідно Закону України від 20.12.2011 №4191-VІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» на користь ОСОБА_1

Суд зазначає, що Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VІ втратив чинність на підставі Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Позивачем у позовній заяві не зазначено, з наданням доказів, орієнтовний розрахунок суми судових витрат, що позивач поніс і що очікує понести у зв'язку з розглядом справи. Великою Палатою Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (ЄДРСР 75149541).

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, статтею 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 160, 161, 169, 241, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Лютий Валерія Васильовича про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, залишити без руху.

Позивачем вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом надання:

- обґрунтування позовних вимог щодо порушених відповідачем прав, свобод та інтересів позивача;

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку звернення та наданням доказів на підтвердження таких обставин;

- надання обґрунтування та орієнтовного розрахунку витрат на правничу допомогу;

- формування позовних вимог відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України;

- надання доказів сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру.

Надати позивачу для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви п'ять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя Л.В. Трофімова