Справа № 813/2002/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2282/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі: секретаря судових засідань Марцинковської О.М.,

представника відповідача Сокирки Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Крутько О.В. в м. Львові, повне судове рішення складено 27.12.2018р, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання незаконним та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України генерала армії Муженка В.М., Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування: рішення від 22.03.2018 р. щодо виведення у розпорядження з подальшим звільненням начальника загальновійськового полігону Міжнародного центру миротворчості та безпеки Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного підполковника ОСОБА_1 ; наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковника ОСОБА_2 № 144 (по особовому складу) від 06.04.2018 року в частині, що стосується увільнення підполковника ОСОБА_1 з наведеної вище посади і зарахування у розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_3 № 95 від 11.05.2018 року в частині виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ; поновити на попередній посаді з 07.04.2018 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 18.12.2018р. позов задоволено частково, а саме визнано протиправними та скасовано: рішення начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗС України генерала армії ОСОБА_4 щодо виведення у розпорядження з подальшим звільненням начальника загальновійськового полігону Міжнародного центру миротворчості та безпеки Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного підполковника ОСОБА_1 від 22.03.2018 року; наказ Командувача Сухопутних військ ЗС України генерал-полковника ОСОБА_2 № 144 (по особовому складу) від 06.04.2018 року в частині, що стосується увільнення підполковника ОСОБА_1 від посади начальника загальновійськового полігону Міжнародного центру миротворчості та безпеки Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного і зарахування у розпорядження Командувача Сухопутних військ ЗС України; наказ командира В/ч НОМЕР_1 Сухопутних військ ЗС України полковника Слісарчука № 95 від 11.05.2018 року в частині виключення зі списків особового складу В/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленням такого рішення, його оскаржив Командувач Сухопутних військ ЗС України генерал-полковник Попко С.М., подавши апеляційну скаргу в частині визнання протиправним та скасування наказу № 144 (по особовому складу) від 06.04.2018 року, що стосується увільнення підполковника ОСОБА_1 від посади начальника загальновійськового полігону Міжнародного центру миротворчості та безпеки Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного і зарахування у розпорядження Командувача Сухопутних військ ЗС України.

Вважає дане рішення необґрунтованим у зв`язку з тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також при його прийнятті порушено норми процесуального права та застосуванні норм права. Просить таке скасувати у наведеній вище частині.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що у відповідності до вимог ст.35 Статуту внутрішньої служби ЗС України командування Сухопутних військ ЗС України отримавши рішення начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗС України щодо виведення у розпорядження з подальшим звільненням начальника загальновійськового полігону Міжнародного центру миротворчості та безпеки ОСОБА_1 зобов`язане було виконати таке в повному обсязі так як являється підпорядкованим Генеральному штабу ЗС України.

В судове засідання не з`явились інші часники справи, які про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності таких за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2018 року Командувач Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-полковник ОСОБА_2 виніс наказ № 144 (по особовому складу), згідно якого, на виконання рішення начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗС України генерал армії Муженка В.М. від 22.03.2018 року, вирішено відповідно до пп.1 п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України увільнити підполковника ОСОБА_1 від займаної посади і зарахувати у розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України.

Рішення начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України генерал армії Муженка В.М. від 22.03.2018 року про виведення у розпорядження з подальшим звільненням ОСОБА_1 оформлено шляхом письмового розпорядження (резолюції) на листі тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУ персоналу заступника начальника Генерального штабу ЗСУ Думенка М.П.

Згідно зазначеного листа у Головному управлінні персоналу Генерального штабу ЗСУ розглянуто лист Генеральної прокуратури України від 02.03.2018 року щодо переміщення підполковника ОСОБА_1 на іншу посаду і встановлено відсутність підстав для переміщення вказаного офіцера.

Водночас, у листі повідомляється про направлення запиту щодо наявних компрометуючих матеріалів (чи їх відсутність) на зазначеного офіцера, а також можливих фактів правопорушень, вчинених підполковником ОСОБА_1 , у тому числі, передбачених ч.1 ст.111 КК України.

07.05.2018 року командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 635 «Про прийом та здачу справ та посади начальника загальновійськового полігону військової частини».

Відповідно до наказу № 95 командира військової частини НОМЕР_1 від 11.05.2018 року, наказ № 144 від 06.04.2018 року реалізовано, підполковник ОСОБА_1 здав справи та посаду начальника загальновійськового полігону та вибув до нового місця служби до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, 11.05.2018 року виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2018 № 98 ОСОБА_1 зараховано на всі види забезпечення на період перебування у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України.

22.05.2018 року ОСОБА_1 подав рапорт на звільнення зі Збройних Сил України у зв`язку з закінченням терміну дії контракту.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.06.2018 року № 240 ОСОБА_1 звільнений у запас у зв`язку з закінченням строку контракту.

27.06.2018 року ОСОБА_1 , відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2018 року № 129 був виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням із Збройних Сил України у запас по закінченні терміну дії контракту про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України.

Згідно з вищевказаним наказом на день звільнення ОСОБА_1 отримав всі належні йому виплати.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачами не подано будь-яких матеріалів (доказів), які могли б послужити для увільнення ОСОБА_1 з займаної посади, виходячи з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України в зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, проходженням військової служби у Збройних Силах України здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Статтею 2 Закону №2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) (п.5 Положення №1153/2008).

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №2232-XII, військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Підпунктом 1 пункту 226 Положення №1153/2008 визначено, що при скороченні посади, яку військовослужбовець займає, у тому числі при ліквідації (розформовуванні), реорганізації військових частин або державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних (освітніх) закладів, у разі неможливості використання цього військовослужбовця на військовій службі, військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Порядок призначення військовослужбовців на посади при проведенні організаційно-штатних заходів передбачений пунктами 118-119 Положення №1153/2008.

Пунктом 118 Положення №1153/2008 передбачено, що під час проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового органу номенклатури призначення не пізніше ніж за два місяці до встановлених строків проведення таких заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо їх дальшого службового використання.

У разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються, на рівнозначні посади вони: призначаються на нижчі посади (не більш як на один ступінь чи за їх згодою більше ніж на один ступінь); зараховуються у розпорядження відповідного командира (начальника) згідно з підпунктом 1 пункту 116 цього Положення; звільняються з військової служби у встановленому порядку (у разі відсутності згоди призначення на нижчі посади більше ніж на один ступінь або відсутності згоди переміщення на посади у випадках, визначених абзацами третім - п`ятим пункту 112 цього Положення).

Разом з тим, підпунктом 1 абзацу 1 пункту 116 Положення №1153/2008 передбачено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо подальшого службового використання вивільнених військовослужбовців.

При цьому, військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду) (абз.5).

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають (абз.3 п.116 Положення №1153/2008).

Суд першої інстанції обґрунтовано звертає увагу на те, що ОСОБА_1 згідно оскаржуваного наказу № 144 від 06.04.2018 року Командувача Сухопутних військ ЗС України увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на підставі підпункту 1 пункту 116 Положення.

Згідно вищенаведеного пп.1 п.116 Положення підставою для зарахування військовослужбовця у розпорядження є розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, однак, відповідачі не надали суду доказів проведення будь-яких організаційно-штатних заходів чи скорочення посади, на якій позивач перебував.

Генеральний штаб Збройних Сил України у якості підстави для прийняття оскаржуваного рішення покликається на лист Генеральної прокуратури України від 02.03.2018 року. Однак, згідно матеріалів справи вказаний лист стосувався лише переміщення ОСОБА_1 з займаної посади. Водночас, у Головному управлінні персоналу Генерального штабу ЗСУ не встановлено підстав для його переміщення. Будь-які компрометуючі матеріали на підполковника ОСОБА_1 на час прийняття оскаржуваних рішень були відсутні.

На час розгляду справи відповідачами не подано будь-яких матеріалів, які могли б послужити для увільнення ОСОБА_1 з займаної посади та зарахування його у розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України.

Зважаючи на встановлені обставини у справі суд підставно визнав, що наказ № 144 (по особовому складу) від 06.04.2018 року, рішення начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України генерала армії ОСОБА_4 від 22.03.2018 року про увільнення ОСОБА_1 з займаної посади та зарахування його у розпорядження Командувача Сухопутних військ ЗС України винесені безпідставно та підлягають скасуванню. Також підлягає скасуванню наказ № 95 командира військової частини НОМЕР_1 від 11.05.2018 року, яким було реалізовано наказ № 144 від 06.04.2018 року.

З врахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вимоги ст.316 КАС України, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду 18 грудня 2018 року у справі №813/2002/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 22.04.2019.