Справа № 810/729/16
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/729/16 Головуючий у 1 інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюка В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєвої А.М. щодо не включення до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку №17077/П-1-980 від 09.07.2015 р.;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєву А.М. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_5, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку №17077/П-1-980 від 09.07.2015 р.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що вона є вкладником, в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зобов'язання Банку виникли на підставі договору банківського рахунку після внесення позивачем коштів на рахунок в банку. У позивача є квитанція (дійсність якої не спростована відповідачем), яка, згідно пункту 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01 червня 2011 року № 174, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, а тому, ч.3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягає застосуванню.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року зупинено провадження у справі 810/729/16 за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі за поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI.

12 березня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року клопотання представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 про поновлення провадження у справі - задоволено. Апеляційне провадження у справі поновлено.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "РАДИКАЛ БАНК" є юридичною особою, що зареєстрована 22.03.2010 (номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 1 006509).

Постановою Правління Національного банку України від 09.07.2015 р. № 452/БТ Публічне акціонерне товариство "РАДИКАЛ БАНК" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.07.2015 р. № 130 з 10 липня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "РАДИКАЛ БАНК".

09.07.2015 між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (Банк) та ОСОБА_5 (Клієнт) було укладено договір банківського рахунку №17077/П-1-980, предметом якого є відкриття та обслуговування поточного рахунку у гривні № НОМЕР_2.

Постановою Правління Національного банку України від 09.07.2015 р. № 452/БТ Публічне акціонерне товариство "РАДИКАЛ БАНК" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.07.2015 р. № 130 з 10 липня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "РАДИКАЛ БАНК".

В силу положень ст. 36 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з 10 липня 2015 року призупинені всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), повноваження усіх органів управління банку та органів контролю перейшли до Фонду, припинено задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Як вбачається з виписки ПАТ "Радикал Банк" по особовим рахункам за 09.07.2015 р., 09.07.2015 на депозитний рахунок позивача № НОМЕР_2 були зараховані грошові кошти у сумі 200000,00 грн. з призначенням платежу "Поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами", дата вчинення трансакції 09.07.2015 р. час вчинення трансакції 17:18.

Постановою Правління Національного банку України від 09.11.2015 р. № 769 відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК".

На підставі вказаної постанови НБУ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.11.2015 р. № 203 про початок процедури ліквідації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", призначено уповноважену особу Фонду - Савельєву Анну Миколаївну, якій делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", визначені статтями 37, 38, 47-51 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на два роки з 10 листопада 2015 року до 09 листопада 2017 року включно.

На виконання вимог статей 37, 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з метою забезпечення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 вказаного Закону уповноваженою особою Фонду видано наказ від 09.11.2015 р. № 204 "Про визнання правочинів нікчемними", в якому визначені критерії, за якими мають оцінюватися правочини і транзакції банку на предмет висновків щодо їх дійсності.

Так, відповідно до вказаного наказу, ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" вирішив вважати нікчемними, зокрема:

- транзакції у системі АБС Б-2 з розміщення коштів на депозитний/поточний рахунок клієнта через каси банку 09.07.2015 поза межами робочого часу та/або операційного дня;

- транзакції в системі АБС Б-2 з розміщення коштів на депозитний/поточний рахунок клієнта через рахунки касу 09.07.2015 за одним й тим самим часом проведення транзакцій в одній касі одним і тим же касиром;

- правочини, які є пов'язаними з вкладами (депозитними) операціями за договорами банківського вкладу (депозиту) та/або договорами банківського рахунку (поточними рахунками), а також зарахування грошових коштів таких осіб в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" згідно з додатком № 1 до наказу.

Згідно з повідомленням ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" від 19.11.2015 р. № 3692/15, підписаним уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвою А.М., банк, посилаючись на положення ст.38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", повідомив позивачу, що вважає нікчемним правочин, що був вчинений (укладений) позивачем, а саме трансакція ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування на користь позивача грошової суми з призначенням платежу «Поповнення поточного рахунку» на суму 200 000,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 р. час вчинення трансакції 17:18.

У наданих запереченнях відповідач вказує, що транзакція з поповнення його рахунку є фіктивними (в дійсності не відбувались), а всі юридичні і фінансові документи були складені посадовими особами банку, позивачем та низкою інших фізичних осіб з метою забезпечення одержання відшкодування за рахунок коштів Фонду за вкладом іншої особи понад гарантовану суму.

Як зазначалось, договір банківського рахунку укладено 09.07.2015 р., а також 09.07.2015 р. здійснено транзакції з поповнення рахунку відкритого позивачу банком, у день прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про запровадження в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" тимчасової адміністрації (від 09.07.2015 р. № 130) та напередодні запровадження заборони на задоволення вимог кредиторів згідно із статтею 36 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У даній справі, усі банківські операції по рахунку позивача (укладення договору банківського рахунку, відкриття рахунку в операційній системі АБС Б-2, прийняття готівки та зарахування відповідної суми на поточний рахунок позивача) здійснювались посадовими особами ПАТ "РАДИКАЛ БАНК".

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», звернулася до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі за текстом - «Фонд») визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі за текстом - «Закон № 4452-VI»).

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону визначено, що вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 4452-VI визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом (тут та надалі норми Закону № 4452-VI у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 27 Закону № 4452-VI регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Так, згідно вказаної статті, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує Фонд відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. При цьому, розмір вкладу визначається станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Із наданого Уповноваженою особою повідомлення (в порядку ст.ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») від 19.11.2015 р. №3693/15 та поданих представником відповідача заперечень на позовну заяву вбачається, що ОСОБА_5 не включено до переліку вкладників, у зв'язку із визнанням нікчемною трансакції щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_8 на суму 196 000, 00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 року, час вчинення транзакції 13:09, на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В силу вимог ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відтак, однією з умов виникнення у фізичної особи права на отримання відшкодування коштів за рахунок ФГВФО є наявність на дату прийняття Національним Банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних відкритого банківського рахунку (вкладу), відповідно до договору, укладеного між банком та фізичною особою.

Як свідчать матеріали справи, 09.07.2015 р. між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (Банк) та ОСОБА_5 (Клієнт) було укладено договір банківського рахунку №17077/П-1-980, предметом якого є відкриття та обслуговування поточного рахунку у гривні № НОМЕР_2.

09.07.2015 р., згідно виписки ПАТ "Радикал Банк" по особовим рахункам за 09.07.2015 р., на депозитний рахунок позивача № НОМЕР_2 були зараховані грошові кошти у сумі 200000,00 грн. з призначенням платежу "Поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами", дата вчинення трансакції 09.07.2015 р. час вчинення трансакції 17:18.

Уповноваженою особою визначено, що трансакцію щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_5 на суму 200 000, 00 грн. визнано нікчемною, оскільки правочини (у тому числі договори), вчинені через каси Банку, що мають одночасну реєстрацію в системі АБС Б-2 за одним й тим самим часом проведення транзакції в одній касі одним і тим же касиром, свідчать про протиправне внесення інформації до АБС Б-2 з метою виведення активів Банку та надання одному кредитору переваги над іншими, тобто правочини (у тому числі договори), є нікчемними з підстав, встановлених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: п.1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог, п.2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, п. 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (а.с. 16).

Колегія суддів, посилання відповідача на п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у даній справі, як підстави нікчемності трансакції, вважає безпідставним та помилковим, виходячи з наступного.

Згідно трансакції банком не здійснювалось безоплатно відчуження майна на користь позивача, банк не відмовлявся від власних майнових вимог, а прийняті зобов'язання виникли на підставі договору банківського рахунку після зарахування грошових коштів на рахунок позивача в банку.

Як зазначалося, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

У даній спаві зобов'язання Банку виникли на підставі договору банківського рахунку після внесення коштів позивачем на рахунок в банку.

Як вірно вказує апелянт, у позивача наявна квитанція (дійсність якої не спростована відповідачем), яка, згідно пункту 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01 червня 2011 року № 174, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Таким чином, п.1 ч.3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягає застосуванню.

Відповідачем не надано доказів, що підтверджують те, що внаслідок вчиненої позивачем трансакції банк став неплатоспроможним або виконання грошових зобов'язань банку перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, що виключає ознаки нікчемності визначені п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В силу п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними якщо, банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Тобто, відповідно до цього пункту можливо казати про нікчемність правочину, якщо умови договору передбачають переваги (пільги), які не передбачені законодавством та документами банку.

Договір банківського рахунку №17077/П-1-980 від 09.07.2015 року не передбачає жодних пільг (переваг) для ОСОБА_5, які б не були передбачені законодавством чи внутрішніми документами банку. Це є стандартний договір банка з клієнтом.

Право на отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів передбачене ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для всіх вкладників банків фізичних осіб, а тому неможливо стверджувати, що це є пільгою (перевагою), наданою окремому кредитору.

З огляду на вищевказане, колегія суддів не вбачає підстав нікчемності правочину з підстав, визначених п.7 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів зазначає, що проведення трансакції через каси Банку, що мають одночасну реєстрацію в системі АБС Б-2 за одним й тим самим часом проведення транзакції в одній касі одним і тим же касиром не є підставою для визнання правочину нікчемним, оскільки така підстава для визнання правочину нікчемним не передбачена ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а може мати відповідні правові наслідки лише для осіб, що здійснюють операційне супроводження клієнтів.

Позивач, як вкладник банку, не має нести відповідальність за дії інших осіб - співробітників банку.

Уповноважена особа наділена повноваженнями щодо стягнення грошових коштів зі співробітників банку в разі визнання таких осіб винними у вчиненні злочину судовим рішенням.

Згідно ч.2 ст.319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

В силу ч.6 ст.319 Цивільного кодексу України, держава не втручається у здійснення власником права власності.

Отже, під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів наявності підстав, які наведені у статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання нікчемної транзакції (правочину) у випадку, що розглядається.

При цьому, за висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Таким чином, доводи Уповноваженої особи Фонду, якими вона обґрунтовує нікчемність трансакції, спростовані доводами позивача та доказами, наявними в матеріалах справи, а тому колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як зазначалося, відповідно до частини першої статті 27 Закону №4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі Положення) уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду: перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Перелік) (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

У відповідності до пункту 5 розділу ІІІ Положення протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Таким чином, оскільки позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію про позивача у межах спірних правовідносин є належним та допустимим способом захисту порушених її прав.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №819/3292/15 та у справі №804/16197/15.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни щодо не включення ОСОБА_5 до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку №17077/П-1-980 від 09 липня 2015 року.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_5 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку №17077/П-1-980 від 09 липня 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Леніна, буд. 2-В) на користь ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову до Київського окружного адміністративного суду у розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп. та апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду в розмірі 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн 64 коп., всього: в розмірі - 2 314 (дві тисячі триста чотирнадцять) грн. 04 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 17.04.2019 року