Справа № 640/6225/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

22 квітня 2019 року м. Київ № 640/6225/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши заяву Арбітражного керуючого ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд зупинити дію наказу Міністерства юстиції України № 994/5 від 28.03.2019 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1".

В обгрунтування поданої заяви Арбітражний керуючий ОСОБА_1 зазначила, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам та інтересам, оскільки до судового вирішення питання щодо правомірності анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), дія наказу позбавляє її права на участь у справах про банкрутство як арбітражного керуючого (ліквідатора), позбавляє її можливості взяти участь в інших справах, в яких автоматизованою системою здійснюється відбір її кандидатури як арбітражного керуючого, та може призвести до позбавлення її будь-яких засобів для існування. Одночасно Арбітражний керуючий ОСОБА_1 зазначає про очевидність протиправності рішення Міністерства юстиції України № 994/5 від 28.03.2019 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1".

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої, другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Вирішуючи заяву по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як вбачається з наданих заявником матеріалів, наказом Міністерства юстиції України № 994/5 від 28.03.2019 анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 25 липня 2013 року № 1521, видане ОСОБА_1.

Вказаний наказ прийнято на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 19 березня 2019 року № 912 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 19 березня 2019 року № 80/03/19.

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 у заяві вказує на те, що постановою Господарського суду Житомирської області від 10.06.2014 у справі № 906/526/14 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру Селянського (фермерського) господарства "Владівське" (с. Писарівка, Малинський район, Житомирська область, ідентифікаційний код 31164380) та її призначено ліквідатором цього господарства. Функції ліквідатора вона виконує по теперішній час. З 2017 року вона є арбітражним керуючим (ліквідатором) у справі № 924/1798/15 про банкрутство ТОВ "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція" м. Красилів. Проте, внаслідок дії оскаржуваного наказу її фактично усунено від виконання обов"язків арбітражного керуючого (ліквідатора) у даних справах.

Також Арбітражний керуючий ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до ухвали Господарського суду Львівської області від 03.04.2019 у справі № 21/20, автоматизованою системою визначено її кандидатуру, як арбітражного керуючого, для участі у справі про банкрутство ТзОВ "Львівський завод ГМПТ" та зобов"язано арбітражного керуючого надати суду заяву на участь у справі про банкрутство ТзОВ "Львівський завод ГМПТ" для виконання повноважень ліквідатора ТзОВ "Львівський завод ГМПТ", проте внаслідок дії наказу вона не має права та можливості виконувати повноваження ліквідатора цього товариства.

При цьому, заявник вказує, що дія спірного наказу є підставою для зміни арбітражного керуючого під час вирішення відповідних клопотань та заяв у судових засіданнях, реалізації майна, погашення вимог кредиторів, що, в свою чергу, унеможливить відновлення її прав на здійснення діяльності в межах тих ліквідаційних процедур та справ про банкрутство, в яких вона приймає участь.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно із статтею 113 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.

Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Державний орган з питань банкрутства зобов'язаний не пізніше ніж на третій день повідомити арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) про припинення його повноважень.

Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний припинити діяльність з дня внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запису про припинення його повноважень.

Рішення державного органу з питань банкрутства про позбавлення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) може бути оскаржено арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дію.

Статтею 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п'яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.

З урахуванням наведеного суд приймає до уваги позицію позивача, що з видачею оскаржуваного наказу позивача фактично позбавлено можливості виконувати повноваження ліквідатора та отримувати дохід від своєї професійної діяльності.

Вказана позиція суду також грунтується на висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 02.05.2018 у справі № 826/15847/17.

З огляду на встановлені у суді обставини та приймаючи до уваги той факт, що внаслідок дії наказу про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 господарськими судами прийматимуться рішення про заміну заявника на інших осіб, суд приходить до висновку, що відновлення прав заявника на здійснення діяльності в межах ліквідаційних процедур та справ про банкрутство, в яких вона приймає участь, буде неможливим.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 994/5 від 28.03.2019 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1", оскільки невжиття таких заходів ускладнить ефективний захист оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

При цьому, суд не надає оцінку доводам позивача щодо очевидної протиправності спірного рішення, оскільки вказані обставини підлягають дослідженню під час розгляду справи щодо оскарження наказу Міністерства юстиції України № 994/5 від 28.03.2019.

Керуючись положеннями ст.ст. 150, 151, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Арбітражного керуючого ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зупинити дію наказу Міністерства юстиції України № 994/5 від 28.03.2019 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1" до ухвалення рішення суду у даній справі.

Згідно з частиною восьмою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску.

Суддя М.А. Бояринцева