Справа № 826/3436/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 квітня 2019 року № 826/3436/17

Колегія суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів Арсірія Р.О., Кузьменка В.А., при секретарі судового засідання Кириллові М.С. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі головного інспектора

будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань

архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної

інспекції у місті Києві Гончарова Валерія Валерійовича

третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Гончарова Валерія Валерійовича, за участю третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Гончарова В.В. від 23.12.2016 про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_2 від 03.12.2015 №889/15/01/009-15 (для будівництва індивідуального садибного будинку).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що прийняте відповідачем спірне рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушено вимоги законодавства під час проведення перевірки та прийнятті спірного рішення.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

21 листопада 2017 року третя особа до суду надала пояснення, в яких підтримала позовні вимоги, зазначивши, що оспорюванні містобудівні умови ОСОБА_2 отримала законно та відповідно до Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджених наказом Мінрегіону №109 від 07.07.2011, надавши передбачені документи. Відмов у виданні зі сторони позивача не надходило.

15.01.2018 головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Гончаровим В.В. через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву про незгоду із заявленими позовними вимогами у зв'язку з тим, що позивачем при видачі містобудівних умов та обмежень третій особі порушено абзац 2 пункт 2.4 Порядку №109, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

15.01.2018 відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву про незгоду із заявленими позовними вимогами у зв'язку з тим, що позивач, надаючи містобудівні умови та обмеження третій особі, порушив абзац 2 пункт 2.4 Порядку №109.

У судовому засіданні 06.09.2018 суд на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив завершити розгляд справи у порядку письмового провадження.

26.09.2018 від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позову та відзиву на позовну заяву, в яких зазначано, що рішенням КМР №538/538 від 16.10.2008 земельна ділянка, що була передана ТІЗ «Десенка» у короткострокову оренду терміном на 5 років для будівництва житлових будинків котеджного типу з об'єктами соціально-побутового призначення, вказана земельна ділянка була передана у приватну власність членам кооперативу для будівництва, експлуатації та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд та припинено договір оренди. Станом на дату розгляду справи рішення КМР №538/538 від 16.10.2008 не скасоване, з урахуванням чого спірне рішення позивача є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, третю особу не було повідомлено про проведення перевірки та скасування містобудівних умов та обмежень.

Під час судового розгляду справи, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається що Рішенням ІІІ сесії V скликання Київської міської ради від 28.09.2006 №88/145 внесено зміни до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, а саме: територію, яка передається відповідно до цього рішення, вилучено з зеленої зони і переведено за функціональним призначенням до території садибної житлової забудови та доручено ДП «Інститут Генерального плану м. Києва» ВАТ «Київпроект» внести відповідні зміни в графічну та текстову частини Генерального плану м. Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року; внесено зміни до «Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста», затверджених рішенням КМР від 19.07.2005 №806/3381, виключивши з переліку озеленених територій загального користування м. Києва, що відповідають типологічним знакам та планувальним вимогам (таблиця 2), земельну ділянку площею 11,00 га в парку культури і відпочинку «Троєщина» у Деснянському районі м. Києва; затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТІЗ «Десенка» для будівництва житлових будинків котеджного типу з об'єктами соціально-побутового призначення між с. Троєщина та р. Десенка у Деснянському районі м. Києва; передано ТІЗ «Десенка» за умови виконання п.5 цього рішення в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 11,00 га для будівництва житлових будинків котеджного типу з об'єктами соціально-побутового призначення між с. Троєщина та р. Десенка у Деснянському районі м. Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

Рішенням ІІ сесії VІ скликання Київської міської ради від 16.10.2008 №538/538 відповідно до ст. ст. 40, 81, 116, 118, 121, 141 Земельного кодексу України вирішено передати громадянам, членам ТІЗ «Десенка», за умови виконання п.4 цього рішення, у приватну власність земельні ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд між с. Троєщина та р. Десенка у Деснянському районі м. Києва загальною площею 8,20 га за рахунок частини земель, відведених відповідно до рішення КМР від 28.09.2006 №88/145, право користування якими посвідчено договором оренди земельної ділянки від 19.03.2007 №62-6-00386, згідно з додатком.

Згідно списку громадян, членів ТІЗ «Десенка», яким передаються у приватну власність земельні ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування будинків, господарських будівель і споруд, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2, площею 0,10 га, код 62485007 належала ОСОБА_5.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.03.2013 третьою особою ОСОБА_2, придбано у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою АДРЕСА_2.

30.03.2016 Департаментом ДАБІ у м. Києві зареєстровано подану ОСОБА_2 декларацію про початок виконання будівельних робіт «Будівництво індивідуального садибного житлового будинку по АДРЕСА_2)» за №КВ 93. Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані Департаментом містобудування та архітектури ВО КМР (КМДА) №889/15/01/009-15 від 03.12.2015, відповідно до яких наміри забудови відповідають містобудівній документації, що зазначено висновком Головного управління містобудування та архітектури №8053/0/18/21-11 від 26.07.2011 про відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Листом від 19.05.2016 №10126-38/1905/10 Департаментом ДАБІ у місті Києва повідомлено третю особу про проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво індивідуального садибного житлового будинку по АДРЕСА_2» та про необхідність прибуття до Департаменту та надання документів.

10.02.2017 Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва ВО КМР (КМДА) зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності за №КВ 64.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_3 третій особі на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_2, розташований на земельній ділянці НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Наказом ДАБІ України від 23.09.2016 №674 затверджено план перевірок діяльності повноважених органів містобудування та архітектури на ІV квартал 2016 року, серед яких, зокрема, перевірка позивача за ІV квартал 2015, І-ІІІ квартал 2016 року (одержано позивачем 28.09.2016). Наказом ДАБІ України від 19.12.2016 №907 продовжено строк проведення перевірки позивача.

На підставі зазначених вище наказів відповідачем видано направлення на проведення планової перевірки від 14.11.2016 б/н та від 12.12.2016 б/н.

На підставі зазначених вище наказів та направлень посадовими особами відповідача у присутності директора позивача проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил позивачем, результати якої оформлені актом від 23.12.2016 б/н.

Перевіркою надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки встановлено, що позивачем допускається надання замовнику містобудівних умов і обмежень у випадках невідповідності намірів забудови земельної ділянки положенням чинної містобудівної документації міста Києва. Так, замовнику ОСОБА_2 надані містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки від 03.12.2015 №889/15/01/009-15 на об'єкт будівництва «Будівництво індивідуального садибного житлового будинку по АДРЕСА_2» з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), а функціональне призначення земельної ділянки відповідно до Генерального плану м. Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням КМР від 28.03.2002 №370/1804 - земельна ділянка належить до зелених насаджень загального користування (існуючі) та зазначено, що згідно з рішенням КМР від 28.09.2006 №88/145 - до території житлової садибної забудови - перспектива, що є порушенням пункту 2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 №109, абзацу 2 частини другої статті 24, частини першої статті 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

23.12.2016 відповідачем винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, яким від позивача вимагається усунути причини та умови, що стали підставою для вчинення виявлених порушень, що зафіксовані в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23.12.2016 в термін до 23.03.2017; вжити заходи щодо притягнення посадових осіб Департаменту, винних у вчиненні правопорушень, що зафіксовані в акті від 23.12.2016 в установлені законом порядку та строки.

Рішенням відповідача від 23.12.2016 скасовано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 03.12.2015 №889/15/01/009-15 на об'єкт будівництва Будівництво індивідуального садибного житлового будинку по АДРЕСА_2».

Листом від 22.03.2017 №055-5130 позивачем повідомлено відповідача, на виконання вимог припису, про усунення порушень від 23.12.2016, що вимоги інспекторів, викладені в приписі, виконані, зокрема, позивачем вчинено дії щодо скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 03.12.2015 №889/15/01/009-15 на АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального садибного житлового будинку.

Вважаючи протиправним спірне рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду були порушені з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698 (далі по тексту - Порядок №698).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві і Севастополі (далі - головні інспектори будівельного нагляду) шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

Перевірки проводяться головним інспектором будівельного нагляду або кількома головними інспекторами будівельного нагляду.

Пункт 4 Порядку №698 передбачає, що з метою здійснення нагляду головні інспектори будівельного нагляду зокрема перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об'єктами нагляду.

Згідно з пунктом 5 Порядку №698 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об'єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право:

1) видавати обов'язкові до виконання об'єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

2) притягати посадових осіб об'єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону;

3) письмово ініціювати притягнення посадових осіб об'єктів нагляду до дисциплінарної відповідальності;

4) вносити письмове подання про звільнення посадової особи об'єкта нагляду до органу, який здійснив її призначення;

5) вносити письмове подання про позбавлення посадової особи об'єкта нагляду права виконувати певні види робіт до органу, яким таке право надавалося;

6) скасовувати чи зупиняти дію прийнятих об'єктами нагляду відповідно до визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» повноважень рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції.

Відповідно до пункту 23 Порядку №698 за результатами планової або позапланової перевірки головний інспектор будівельного нагляду, який проводив перевірку, складає акт перевірки за формою згідно з додатком 4.

Пункт 29 Порядку №698 встановлює, що у разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду під час проведення перевірки порушення, відповідальність за яке встановлена законом, складається протокол про правопорушення за формою, встановленою Мінрегіоном. У разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду під час проведення перевірки порушення, яке може бути усунуто, видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (далі - припис) за формою згідно з додатком 5.

Припис складається у двох примірниках. Один примірник надається керівнику об'єкта нагляду, або його заступнику, або уповноваженій керівником особі, другий залишається у головного інспектора будівельного нагляду, який його видав.

Відповідно до пункту 32 Порядку якщо рішення об'єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень.

Про скасування або зупинення дії рішення об'єкта нагляду головним інспектором будівельного нагляду приймається рішення за формою згідно з додатком 6, яке надсилається об'єкту нагляду протягом трьох робочих днів з дати його прийняття рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення.

Інформація про скасування або зупинення дії рішення об'єкта нагляду оприлюднюється на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції.

Наведені правові норми вказують, що за результатами виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об'єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду наділені правом видавати обов'язкові до виконання об'єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, скасовувати чи зупиняти дію прийнятих об'єктами нагляду відповідно до визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» повноважень рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції.

Досліджуючи у межах спірних правовідносин питання обґрунтованості виявлених відповідачем порушень на наявність правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення, суд керується наступними мотивами.

ОСОБА_2 є замовником об'єкта будівництва «Будівництво індивідуального садибного житлового будинку по АДРЕСА_2)», здійсненого на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки виданих Департаментом містобудування та архітектури ВО КМР (КМДА) №889/15/01/009-15 від 03.12.2015.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Частина п'ята статті 26 вказаного Закону визначає, що проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Згідно з положеннями частин 2 та 3 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

Відповідно до частин 4-7 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви.

Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

До містобудівних умов та обмежень можуть включатися вимоги щодо архітектурних та інженерних рішень.

Склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Наявні у справі докази підтверджують, що Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видав містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №889/15/01/009-15 від 03.12.2015.

Згідно акта перевірки позивачем надано вказані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки при невідповідності намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, чим порушено абзац другий пункту 2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 №109 (далі по тексту - Порядок №109).

Відповідно до пункту 2.2 Порядку №109 для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються:

- засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою;

- ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі);

- викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

- кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності);

- черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру);

- фотофіксація земельної ділянки (з оточенням);

- містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва.

Абзац другий пункт 2.4 вказаного Порядку передбачає, що підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Таким чином, у разі надання необхідних документів замовником, підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви третьої особи разом із доданими документами Департаментом архітектури та містобування ВО КМР (КМДА) надані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №889/15/01/009-15 від 03.12.2015 (для будівництва житлових будинків котеджного типу з об'єктами соціально-побутового призначення) відповідно до Порядку №109. При цьому, позивачем зазначено, що заявником подані усі документи, передбачені Порядком №109, що не спростовано відповідачем у ході розгляду справи.

Суд відхиляє висновки відповідача, викладені в оскаржуваному рішенні та акті перевірки, оскільки вони не базуються на нормах, визначених законодавством у сфері містобудування та архітектури, та є помилковими з огляду на таке.

Так, Рішенням Київської міської ради від 28.09.2006 №88/145 внесено зміни до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, а саме: територію, яка передається відповідно до цього рішення, вилучено з зеленої зони і переведено за функціональним призначенням до території садибної житлової забудови та доручено ДП «Інститут Генерального плану м. Києва» ВАТ «Київпроект» внести відповідні зміни в графічну та текстову частини Генерального плану м. Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року; внесено зміни до «Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста», затверджених рішенням КМР від 19.07.2005 №806/3381, виключивши з переліку озеленених територій загального користування м. Києва, що відповідають типологічним знакам та планувальним вимогам (таблиця 2), земельну ділянку площею 11,00 га в парку культури і відпочинку «Троєщина» у Деснянському районі м. Києва; затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТІЗ «Десенка» для будівництва житлових будинків котеджного типу з об'єктами соціально-побутового призначення між с. Троєщина та р. Десенка у Деснянському районі м. Києва; передано ТІЗ «Десенка» за умови виконання п.5 цього рішення в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 11,00 га для будівництва житлових будинків котеджного типу з об'єктами соціально-побутового призначення між с. Троєщина та р. Десенка у Деснянському районі м. Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

Рішенням Київської міської ради від 16.10.2008 №538/538 відповідно до ст. ст. 40, 81, 116, 118, 121, 141 Земельного кодексу України вирішено передати громадянам, членам ТІЗ «Десенка», за умови виконання п.4 цього рішення, у приватну власність земельні ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд між с. Троєщина та р. Десенка у Деснянському районі м. Києва загальною площею 8,20 га за рахунок частини земель, відведених відповідно до рішення КМР від 28.09.2006 №88/145, право користування якими посвідчено договором оренди земельної ділянки від 19.03.2007 №62-6-00386, згідно з додатком.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які б спростовували факт надання позивачем усіх необхідних документів для отримання містобудівних умов та обмежень та доказів, які б підтверджували невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Суд встановив, що у пункті 7 загальних даних спірних містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки цільове призначення - відповідно до договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки - для будівництва житлових будинків котеджного типу з об'єктами соціально-побутового призначення.

Із договору оренди земельної ділянки від 02.03.2007, укладеного між КМР та ТІЗ «Десенка», акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 15.11.2006, акта приймання-передачі земельної ділянки від 19.03.2007, договору від 04.02.2009 про внесення змін та доповнень до договору оренди земельної ділянки від 02.03.2007, акта визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 05.12.2008 вбачається, що цільове призначення земельної ділянки - для будівництва житлових будинків котеджного типу з об'єктами соціально-побутового призначення.

Відповідно до п. 2.1. ДБІІ 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» 2.1 Територія міста за функціональним призначенням і характером використання поділяється на сельбищну, виробничу, в тому числі зовнішнього транспорту, і ландшафтно-рекреаційну.

Пунктом 2.2 вказаного ДБН визначено, що до селищної території входять ділянки житлових будинків, громадських установ, будинків і споруд, у т.ч. навчальних, проектних, науково-дослідних та інших інститутів без дослідних виробництв, внутрішньоселищна, вулично-дорожна і транспортна мережа, а також площі, парки, сади, сквери, бульвари, інші об'єкти зеленого будівництва й місця загального користування.

Згідно пункту 1.1-12:2011 «Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінг) ДСТУ-Н» вид використання території - використання та забудова території, що поєднуються за подібністю відповідних ознак. Розрізняються переважний, супутній та допустимий вид використання.

Дозволений (переважний та супутній) вид використання території використання, яке відповідає переліку переважних та супутніх видів використання та містобудівної документації.

Супутній вид використання території (земельної ділянки) - вид використання, який є дозволенним та необхідним для забезпечення функціонування переважного виду використання земельної ділянки, (який не потребує спеціального погодження).

Як вбачається з Містобудівних умов, які скасовані оскаржуваним рішенням, намірами щодо забудови земельної ділянки є будівництво житлових будинків котеджного типу з об'єктами соціально-побутового призначення. Розміщення на території багатоповерхової житлової забудови магазину відповідає вимогам пунктів 2.1- 2.2 ДБН 360-92, є дозволеним та необхідним для забезпечення функціонування переважного виду використання земельної ділянки, і не потребує спеціального погодження.

Отже, наміри третьої особи щодо забудови земельної ділянки повною мірою відповідають вимогам містобудівної документації на місцевому рівні - Генеральному плану, до якого внесено зміни Рішенням Київської міської ради від 28.09.2006 №88/145, а висновки відповідача викладені в оскаржуваному рішенні - такі, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Додатково слід зазначити, відповідно до частини п'ятої статті 20 Земельного кодексу України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Так, статтею 19 Земельного кодексу України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; г) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.03.2013 третьою особою ОСОБА_2, придбано земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням будівництво, експлуатація та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Посилання відповідача на порушення позивачем вимог Порядку №109 не можна вважати належним обґрунтуванням суб'єкта владних повноважень самого факту такого порушення, оскільки відповідно до вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суб'єктів владних повноважень мають бути обґрунтовані, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії» від 24.06.2003 Суд вказав: «особа-суб'єкт приватного права, не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки».

Але, як встановлено судом, негативні наслідки від встановлення порушень, допущених суб'єктом владних повноважень поніс позивач - фізична особа.

Крім того, суд вважає, що відповідач не наділений правом скасування містобудівних умови та обмеження забудови земельної ділянки з огляду на наступне.

За визначенням пункту 8 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Як встановлює частина восьма статті 29 вказаного Закону України, містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника.

Тобто, містобудівні умови та обмеження за своєю правовою природою є складовою частиною вихідних даних для проектування та будівництва об'єктів, які визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва у відповідності до вимог, встановлених законодавством та містобудівною документацією, тобто, гранично допустимі (дозволені) вимоги до майбутнього проекту, та є чинними до завершення будівництва об'єкта.

Оскільки містобудівні умови та обмеження мають на меті закріплення вимог до конкретного об'єкта будівництва (мають констатуючий характер), фактично вони вичерпують свою дію одночасно з їх прийняттям.

Суд звертає увагу, що містобудівні умови та обмеження не є рішенням Департаменту архітектури та містобудування в контексті Порядку, яке може бути скасоване чи зупинене за результатами перевірки у порядку державного архітектурно-будівельного нагляду.

Таким чином, приймаючи рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень.

Крім того, чинна на момент видання спірних містобудівних умов та обмежень редакція Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», не передбачала можливості скасування містобудівних умов та обмежень.

Таку можливість законодавець передбачив лише у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності», який набрав чинності 10.06.2017.

Також відповідачем порушено пункт 29 Порядку №698 в частині не складення протоколу, виходячи з того, що відповідачем не доведено наявності відповідного протоколу.

Пунктом 29 Порядку №698 передбачено, що у разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду під час проведення перевірки порушення, відповідальність за яке встановлена законом, складається протокол про правопорушення за формою, встановленою Мінрегіоном. У разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду під час проведення перевірки порушення, яке може бути усунуто, видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (далі - припис) за формою згідно з додатком 5.

Припис складається у двох примірниках. Один примірник надається керівнику об'єкта нагляду, або його заступнику, або уповноваженій керівником особі, другий залишається у головного інспектора будівельного нагляду, який його видав.

Отже, приписами пункту 29 Порядку №698 чітко встановлено, що обов'язковою передумовою надання припису є складання протоколу про правопорушення за формою , встановленою Мінрегіоном і тільки разом із протоколом головний інспектор будівельного нагляду наділений повноваженнями щодо видачі припису.

Проте, в порушення пункту 29 Порядку №698 відповідачем під час перевірки не було складено протоколу про правопорушення, а, отже, не було підстав для надання припису позивачу.

Також, суд зазначає, що в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 23.06.1997 №2-зп по справі №3/35-313 вказано, що за своєю природою ненормативні акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернення до окремого індивіда чи юридичної особи застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Також, в пункті 5 рішення Конституційного суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізацій вичерпують свою дію.

Оскільки, містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки є актом індивідуальної дії, з часу виконання замовниками дій щодо розробки проекту будівництва на підставі таких містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, вичерпали свою дію.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що рішення скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Гончарова В.В. від 23.12.2016 про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_2 від 03.12.2015 №889/15/01/009-15 (для будівництва індивідуального садибного будинку) прийняте за відсутності законних підстав, а тому підлягає скасуванню як протиправне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи викладене, у зв'язку з наданням позивачем достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідачем не доведено, що він діяв з урахуванням вимог законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

1. Адміністративний позов Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 32, ) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Гончарова Валерія Валерійовича (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ), третя особа - ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Гончарова В.В. від 23.12.2016 про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на АДРЕСА_2 від 03.12.2015 №889/15/01/009-15 (для будівництва індивідуального садибного будинку).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко