Справа № 280/5595/18
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року 10:35Справа № 280/5595/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (пр. Соборний/МируАДРЕСА_1, м.Запоріжжя, 69035) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (вул. Олександрівська, буд. 48, м. Запоріжжя, 69063) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі позивач або ОСОБА_3М.) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (далі відповідач або Департамент), в якій позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незабезпечення позивача безоплатно автомобілем з ручним керуванням; зобовязати відповідача вчинити дії, передбачені постановою КМУ від 19 липня 2006 №999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» щодо забезпечення позивача позачергово безоплатно автомобілем з ручним керуванням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є інвалідом 2 групи. Причиною інвалідності є поранення, контузія, захворювання, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби в країнах, де велися бойові дії. ОСОБА_3 перебуває на обліку в Департаменті для позачергового безоплатного забезпечення автомобілем з ручним керуванням та знаходиться в черзі за № 152. В 2017 році він знаходився в черзі під №191. На запит представника позивача, щодо строків забезпечення останнього автомобілем, відповідач повідомив, що в звязку з призупинення фінансування державної програми по забезпеченню осіб з інвалідністю автомобілями, визначення терміну отримання ОСОБА_3 автомобіля є неможливим.

Ухвалою від 02.01.2019 позов був залишений без руху, наданий позивачу строк для усунення недоліків позову.

14.01.2019 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 15.01.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Судове засідання призначене на 12.02.2019 з повідомленням (викликом) сторін.

05.02.2019 від відповідача надійшов відзив (вх.№4732) в якому зазначено, що позивач дійсно має право на позачергове безоплатне забезпечення автомобілем. Проте, на теперішній час зупинено фінансування державної програми по забезпеченню осіб з інвалідністю автомобілями. До повноважень відповідача не належить здійснення фінансування за відповідною бюджетною програмою. Щодо зменшення номеру позивача (з 191 на 152) в черзі на безоплатне отримання, то вказана обставина зумовлена тим, що частина осіб, які перебували в черзі, померла, частина була знята з обліку за медичними показаннями, частина виїхала на інше місце постійного проживання тощо. Таким чином, твердження позивача про рух черги внаслідок видачі автомобілів не відповідає дійсності. Зазначає, що позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає бездіяльність Департаменту та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того відповідач вказує, що закупівля робіт і послуг з виготовлення і поставки автомобілів за рахунок державних коштів здійснюється Фондом соціального захисту інвалідів та Фондом соціального страхування відповідно до законодавства. В звязку з чим просив суд залучити до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

11.02.2018 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№5479) в якій зазначено, що неправомірність дій відповідача полягає в позачерговому незабезпеченні позивача автомобілем. Зменшення черги на отримання автомобіля в звязку зі смертю черговиків, їх переїздом, зняттям з обліку та іншими причинами не підтверджено відповідачем жодними доказами. Також зазначає, що відсутність коштів не може бути підставою для невиконання відповідачем передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями. Просить суд задовольнити позов. Стосовно залучення третьої особи вважає, що дане клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Протокольною ухвалою суду від 12.02.2019 судове засідання відкладалось до 12.03.2019.

11.03.2019 від відповідача надійшли заперечення щодо відповіді на відзив (вх.№9293) в яких зазначено, що Мінсоцполітики, за передбаченою законом про Державний бюджет України на відповідний рік бюджетною програмою для забезпечення осіб з інвалідність автомобілями, перераховує кошти на рахунок Фонду соціального захисту інвалідів, відкритий органами Казначейства. Згідно інформації, викладеній у листі Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 21.02.2019 № 04-70/414, за передбаченою Законом про державний бюджет України програмою, протягом 2017 - 2018 років, коштів для забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, на рахунок відділення Фонду не надходило. До повноважень відповідача не належить здійснення фінансування за відповідною бюджетною програмою. Крім того, до заперечень відповідачем додана довідка щодо руху черги осіб, які мають право на позачергове забезпечення автомобілями за період з 01.04.2017 по 01.11.2018 за зазначенням підстав змінення номеру черги позивача.

В судовому засіданні 12.03.2019 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив в повному обсязі. Також представник відповідача відмовився від свого клопотання щодо залучення до участі у справі третьої особи, в звязку з чим дане клопотання зняте з розгляду.

На підставі ст.250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_4, є інвалідом війни другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААІ №834720 (а.с. 8).

Позивач перебуває на обліку у відповідача для позачергового безоплатного забезпечення автомобілем з ручним керуванням. Проти вказаного факту відповідач не заперечує.

У березні 2017 року позивач звернувся до відповідача з питанням щодо строку позачергового безоплатного забезпечення його, як інваліда ІІ групи, автомобілем.

Листом від 03.04.2017 №04.2-Л.1433.2 Департамент повідомив ОСОБА_3, що станом на 01.04.2017 номер його черги серед інвалідів, які мають право на позачергове забезпечення автомобілем - 191. Також зазначив, що на теперішній час, фінансування державної програми по забезпеченню інвалідів автомобілями призупинене, тому визначити термін отримання автомобіля на цей час є проблематичним (а.с.9).

26.10.2018 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом щодо надання інформації стосовно забезпечення гр.ОСОБА_3 пільговим автомобілем.

Листом від 05.11.2018 №04.2-Л.3055.1 відповідач повідомив, що станом на 01.11.2018 номер черги позивача серед осіб з інвалідністю, які мають право на позачергове забезпечення автомобілем 152. Також повідомлено, що на теперішній час, фінансування державної програми по забезпеченню інвалідів автомобілями призупинене. Видатки на придбання автомобілів для забезпечення осіб з інвалідністю не передбачаються у державному бюджеті вже протягом пяти років, тому визначити термін отримання автомобіля ОСОБА_3 є проблематичним (а.с. 10).

Вважаючи, що твердження відповідача про призупинення фінансування державної програми по забезпеченню інвалідів автомобілями є необґрунтованим, оскільки черга ОСОБА_3 за півтори роки зменшилась майже на 40 осіб, а бездіяльність Дерартаменту щодо незабезпечення ОСОБА_3 позачергово безоплатно автомобілем з ручним керуванням є протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Преамбули Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (зі змінами та доповненнями) цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Пунктом 22 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що позачергове безоплатне забезпечення автомобілем (за наявності медичних показань для забезпечення автомобілем) на термін експлуатації до десяти років (з наступною заміною на новий), виплата компенсації на бензин (пальне), ремонт, технічне обслуговування автомобілів або на транспортне обслуговування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особи з інвалідністю внаслідок війни з числа осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Другої світової війни, за наявності медичних показань для забезпечення автомобілем, безоплатно забезпечуються автомобілем першочергово із числа позачерговиків у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999 затверджено Порядок забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями (далі Порядок №999).

Відповідно до пп.1 п.25 Порядку №999 позачергово автомобілі отримують: за наявності медичних показань для забезпечення автомобілем: особи з інвалідністю внаслідок війни.

Абзацом 1 пункту 35 Порядку №999 встановлено, що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду реєструє заяви разом з іншими необхідними документами у журналі, форма якого затверджується Мінсоцполітики, приймає відповідне рішення і надсилає його у письмовій формі відповідно до органів соціального захисту населення або відділень виконавчої дирекції Фонду, які видали направлення, та особам з інвалідністю, законним представникам недієздатних осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю.

Суд зазначає, що позивачем не вказано чим саме відповідач порушив вимоги вищезазначених пунктів Порядку №999, на що позивач посилався в позові. Позивач перебуває на обліку у відповідача та стоїть в черзі для позачергового безоплатного забезпечення автомобілем з ручним керуванням. Відповідач не заперечує право позивача на позачергове безоплатне отримання автомобіля.

Проте, згідно з абз.8 п. 2 Порядку №999 закупівля робіт і послуг з виготовлення і поставки автомобілів за рахунок державних коштів здійснюється Фондом соціального захисту інвалідів та Фондом соціального страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до абз.6 п.2 Порядку №999 Мінсоцполітики за передбаченою законом про Державний бюджет України на відповідний рік бюджетною програмою для забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями перераховує кошти на рахунок Фонду соціального захисту інвалідів, відкритий органами Казначейства.

Пунктом 1 ч.1 ст.14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що придбання Фондом соціального захисту інвалідів автомобілів для інвалідів та інші заходи щодо соціального захисту інвалідів (за рахунок джерел, визначених пунктом 1 статті 11 цього Закону).

Відповідно до п. 1 ст.11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» таким джерелом є кошти від сплати інвалідами часткової вартості автомобілів та кошти від реалізації автомобілів, повернутих інвалідами.

Аналогічні норми містяться в ст.11 та ст. 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік».

Згідно інформації, викладеній у листі Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 21.02.2019 № 04-70/414, який відповідач додав до заперечень, за передбаченою законом про державний бюджет України програмою, протягом 2017 - 2018 років, коштів для забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, на рахунок відділення Фонду не надходило.

Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України» зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, відсутня бездіяльність відповідача щодо незабезпечення позивача безоплатно автомобілем з ручним керуванням.

Крім того, обґрунтування позовної заяви базується на факті зменшення черги на безоплатне забезпечення інвалідів автомобілями (зі 191 до 152), з посиланням на відповідь відповідача від 03.04.2017 № 04.2-Л.1433.2 та на відповідь від 05.11.2018 № 04.2-Л.3055.1 на адвокатський запит представника позивача.

З огляду на те, що в обох відповідях відповідача зазначено про призупинення фінансування державної програми з забезпечення автомобілями, а черга зменшується, позивачем робиться висновок про неправомірність дій відповідача.

Однак, з довідки відповідача від 27.02.2019 №0752/03.2-29 та додатку до неї вбачається, що ОСОБА_4 перебуває в позачерговій черзі на забезпечення автомобілем з ручним керуванням з 04.03.2015.

Станом на 01.04.2017 номер облікової черги позивача - 191.

Станом на 01.11.2018 номер облікової черги позивача- 152.

Протягом вищевказаного періоду було знято з позачергової черги і забезпечення автомобілем 39 осіб з інвалідністю, в т.ч.:

у зв'язку зі смертю - 25 осіб;

у зв'язку з відсутністю медичних показань - 9 осіб;

у зв'язку зі зміною місця реєстрації - 2 особи;

у зв'язку з переведенням до загальної черги - 1 особа;

у зв'язку з реєстрацією нового автомобіля - 1 особа;

згідно з заявою - 1 особа.

В додатку до довідки йде зазначення П.І.Б. вищевказаних 39 осіб з зазначенням причини на дати зняття з обліку (Оригінал довідки з додатком долучені до матеріалів справи).

Таким чином, твердження позивача, що випливає зі змісту позовної заяви, про рух черги внаслідок видачі автомобілів, не відповідає дійсності.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В звязку з тим, що відповідача звільнено від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 (пр. Соборний/МируАДРЕСА_1, м. Запоріжжя, 69035) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (вул. Олександрівська, буд. 48, м. Запоріжжя, 69063) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.04.2019.

Суддя Р.В. Кисіль