Справа № 815/919/18
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/919/18

Головуючий першої інстанції Катаєва Е.В.

Час та місце ухвалення судового рішення « 11:31», м.Одеса

Повний текст судового рішення складений 05.06.2018р.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Синіговець А.В.,

представника позивача Комендантова Г.Г., представників відповідача Аветюка С.В., Анріянової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТС Успіх» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

22.03.2018р. товариство з обмеженою відповідальністю «АТС Успіх» (надалі - ТОВ «АТС Успіх») звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 16.02.2018р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 319064грн. та нарахування штрафних санкцій у сумі 159532грн; № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1604565грн. за основним платежем та нарахування штрафних санкцій у розміні 401141грн.; № про застосування штрафних санкцій у розмірі 510грн.; № про збільшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 7854570грн.; № про застосування штрафних санкцій у розмірі 4819грн. /т.3 а.с.206-216/

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач дійшов до безпідставних висновків в акті перевірки від 23.11.2017р. №1690/15-32-14-09/33624595, складеного за результатами перевірки TOB «АТС Успіх» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.03.2017р., єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 31.03.2017р., щодо: завищення показника за рядком 2180 «Інші операційні витрати» за рахунок включення втрат від зміни курсу гривні до іноземної валюти по заборгованості за внесками до статутного капіталу, оскільки відповідно до пп.153.1.3 п.153.1 ст.153 ПК України, приписів п.п.4,5,8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку (далі - П(с) БО) 21 «Вплив змін валютних курсів» та п.3.13 наказу Мінфіну №433 від 28.03.2013р. «Про затвердження Методичних комендації щодо заповнення форм фінансової звітності» у статті «Інші операційні витрати» відображаються втрати від операційних курсових різниць;

про відхилення за рядком 2050 «Собівартість реалізованої продукції товарів, робіт, послуг)» за рахунок включення до складу витрат сум, сплачених за комплекс послуг по перевезенню, зберіганню, навантаженню, зважуванню зовнішньо - торгових вантажів, що належать іншим особам та за їх рахунок; та заниження повноти податкових зобов'язань з податку на додану вартість;

порушення вимог п.192.2 ст.192 ПК України, внаслідок чого підприємством зменшено раніше нараховану суму податкових зобов'язань з ПДВ на адресу неплатника податку - нерезидента з причин, які не пов'язані з поверненням раніше поставлених товарів у власність постачальника з наданням отримувачу повної грошової компенсації їх вартості;

порушення вимог ст.44 ПК України щодо незабезпечення платником податків зберігання первинних облікових та інших регістрів, бухгалтерської звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст.44 ПК України строків їх зберігання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2018р. позов задоволений частково; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 16.02.2018р.: №№ про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 319064грн. за штрафними санкціями у сумі 159532грн. в частині збільшення грошового зобов'язання за основним платежем 119604грн. за штрафними санкціями у сумі 59802грн.; № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1604565грн. за основним платежем та за штрафними санкціями у сумі 401141грн.; № про застосування штрафних санкцій у розмірі 510грн.; № про збільшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 7854570грн. за декларацією реєстраційний номер (дата реєстрації 10.05.2017 року, звітний період 1 квартал 2017 року); у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції при вирішені справи обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області на підставі направлення від 10.01.2018р. №20/14-09, виданого відповідно до наказу від 26.12.2017р. №7063, було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АТС Успіх» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 31.03.2017 р. За результатами перевірки складений акт №1690/15-32-14-09/3362459 від 23.11.2017р. /т.1 а.с.42-70/

11.12.2017р. ТОВ «АТС УСПІХ» подано заперечення до акту перевірки №1690/15-32-14-09/3362459 від 23.11.2017р. /т.1 а.с.114-116/, за результатом розгляду яких Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області надано відповідь /т.1 а.с.117-120/ та наказом від 26.12.2017 року №7063 призначило позапланову виїзну перевірку, з питань, що стали предметом оскарження, за період з 01.01.2014р. по 31.03.2017р.

За результатами перевірки складений акт від 02.02.2018 року №190/15-32-14-09/33624595 з питань, що стали предметом оскарження, за період з 01.01.2014р. по 31.03.2017р. /т.1 а.с.98-107/

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.134.1.1 ст.134, пп.140.4.2, п.140.4 ст.140 ПК України, ст.929 Цивільного кодексу України, ст.316 Господарського кодексу України, ст.1, 9 Закону України «Про транспортно - експедиторську діяльність», п.8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 № 193, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток у сумі 1604565грн., та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 кв. 2017 на 7854570грн.; п.185.1 ст.185, п.189.4 ст.189, п.192.2 ст.192 ПК України, ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 316 Господарського кодексу України, ст.1, 9 Закону України «Про транспортно - експедиторську діяльність», в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на суму 319064грн. та завищена сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за березень 2017р. на суму 1465254грн., та завищення від'ємного значення сум податку на додану вартість, яке залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість, що призвело до завищення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної пунктом 200-1.3 ст.200-1 ПК України на суму 48194грн; незабезпечення платником податків зберігання первинних облікових та інших регістрів, бухгалтерської звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст.44 ПК України строків їх зберігання.

На підставі акту перевірки відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення від 16.02.2018р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 319064грн. та нарахування штрафних санкцій у сумі 159532грн.; № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1604565грн. за основним платежем та нарахування штрафних санкцій у розміні 401141грн.; № про застосування штрафних санкцій у розмірі 510грн.; № про збільшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 7854570грн.; № про застосування штрафних санкцій у розмірі 4819грн. /т.1 а.с.85-90/

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо обґрунтованості позовних вимог виходячи з наступного.

Так, під час проведення перевірки податковим органом встановлено відхилення за рядком 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» за рахунок включення до складу витрат сум, сплачених за комплекс послуг по перевезенню, зберіганню, навантаженню, зважуванню зовнішньоторгових вантажів, що належать іншим особам та за їх рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АТС Успіх» були укладені договори з наступними контрагентами: компанією «GLENBRОOK TRADING» LP - договір №IUS-002 від 20.10.2014 року , компанією ZENITH TRADING, LTD - договір №IUS-003 від 04.11.2014 року), компанією «TRIGON GULF FZCO» - договір №IUS-001 від 23.07.2014 року щодо накопичення, експедирування, перевалки вантажу відповідно до графіку завозу вантажу в порт автотранспортом і залізницею, а також вивіз вантажу у контейнерах. ТОВ «АТС Успіх» здійснює при цьому прийом, накопичення та перевалку вантажу, закрите зберігання вантажу, на складських приміщеннях, забезпечує прийом та вивантаження залізничних вагонів, оформлення провізних документів, сертифікатів якості.

В бухгалтерського обліку господарські операції щодо отримання послуг та віднесенню їх до складу витрат відображено проводками: Дт рах. 23 «Виробництво» - Кт рах. 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», Дт рах. 90 «Собівартість реалізації» - Кт рах. 23 «Виробництво».

При цьому, статтею 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено, що транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Згідно вищезазначеної статті, експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт декларування, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Згідно із ст.8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори за дорученням клієнтів, зокрема, здійснюють роботи, пов'язані з прийманням, накопиченням, подрібненням, доробкою, сортуванням, складуванням, зберіганням, перевезенням вантажів.

Відповідно до Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 316 Господарського кодексу України експедитор надає клієнту послуги з організації перевезення вантажу за дорученням клієнта і за його рахунок. Таким чином, клієнт здійснює два види перерахувань експедитору: винагорода експедитора, яка є оплатою наданих експедитором послуг; кошти для оплати послуг третіх осіб.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Крім того, вищезазначеною статтею встановлено, що у плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Таким чином, договір транспортно-експедиторського обслуговування цілком відповідає загальному визначенню та особливостям договору комісії, передбаченим главою 69 «Комісія» Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановленими у договорі комісії (ст. 1013 Цивільного кодексу України). Після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії (ст. 1022 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.

Згідно п.1 ст. 1024 Цивільного кодексу України комісіонер має право на відшкодування витрат, зроблених ним у зв'язку з виконанням своїх обов'язків за договором комісії. Таке право означає те, що в комісіонера немає витрат за договором комісії.

Отже, комісіонер ТОВ «АТС Успіх» після вчинення правочину за дорученням нерезидентів, повинен надати комітентам звіт і передати все одержане за договором комісії, у тому числі витрати, зроблені ним у зв'язку з виконанням своїх обов'язків за договором комісії, які вже були спожиті нерезидентами в процесі вчинення певної дії при обслуговуванні вантажів нерезидентів та потребують відшкодування.

При цьому, позивачем надані копії документів щодо виконання ним умов договорів з компаніями «GLENBRОOK TRADING» LP, ZENITH TRADING, LTD «TRIGON GULF FZCO», а саме: папірці актів начебто здачі та прийому робіт, які за вимогами законодавства взагалі не підтверджують виконання договірних зобов'язань щодо накопичення, експедирування, перевалки, перевезення будь-якого вантажу ТОВ «АТС Успіх», або іншими підприємствами за його дорученнями. /т.1 а.с.121-250, т.2 а.с.1-249, т.3 а.с.1-191/

Разом з тим, при перевірці податковою та на вимогу суду позивачем не надані обов'язкові первинні документи щодо підтвердження виконання вказаних договорів про накопичення, експедирування, перевалку, перевезення вантажу, що супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні: міжнародні автомобільні накладні (CMR); накладні СМГС (накладна УМВС); коносаменти (Bill of Lading); накладні ЦІМ (CIM); вантажні відомості (Cargo Manifest); єдині транспортні документи або комплект документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення. Матеріали справи взагалі не містять обов'язкових відомостей зберігання, накопичення, очистки, лабораторного аналізу вантажу.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень сього розділу.

Відповідно до п.6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 №318 (надалі - П(С)БО 16) витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно п.9 П(С)БО 16 не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати, зокрема, платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо.

Відповідно до абзаців першого - другого пункту 44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності,інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.99 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», виходячи з норм якого операції обліковуються відповідно до їх сутності (абзац восьмий статті 4 цього Закону), що передбачає наявність факту здійснення господарської операції, правильне визначення її змісту і обсягу.

При цьому, відомості, що містяться у первинних документах, що складаються при здійсненні господарської операції, мають відповідати вимогам чинного законодавства та містити достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на формування витрат.

Як вже зазначалось, матеріали справи не містять належних необхідних документів, які підтверджують включення до складу комплексної ставки вартості придбаних послуг по перевезенню, зберіганню, навантаженню, зважуванню зовнішньо - торгових вантажів, які придбано за дорученням від нерезидентів.

Таким чином, позивачем до складу собівартості безпідставно включено послуги по перевезенню, зберіганню, навантаженню, зважуванню зовнішньо - торгових вантажів, що належать іншим особам та за їх рахунок, чим порушено вимоги ст.1, 9 Закону України «Про транспортно-еспедиторську діяльність», ст.929 Цивільного кодексу України та ст. 316 Господарського кодексу України, абзацу 8 ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 6 - 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 №318, в результаті цього завищено показник за рядком 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» на 16345806 грн.

Водночас, згідно з п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації.

Відповідно до підпункту «е» пункту 201.1 ст. 201 ПК України одним із обов'язкових реквізитів, який зазначається у податковій накладній, є опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. При цьому обов'язковий реквізит «Номенклатура товарів/послуг продавця» має відповідати сутності здійсненої господарської операції, правильному визначенню її змісту та давати можливість ідентифікувати здійснену операцію.

В порушення вимог п.185.1 ст.1.85, п.188.1 ст.188, н.189.4. ст.189 ПК України, ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 316 Господарського кодексу України, Закону України «Про транспортно - експедиторську діяльність», абзацу 8 ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивачем не включено до складу податкових зобов'язань вартість послуг по перевезенню, зберіганню, навантаженню зовнішньо - торгових вантажів, які придбано за дорученням від нерезидентів передано замовникам в рамках договору транспортно - експедиторської діяльності, а тим самим занижено задекларовані показники з податку на додану вартість на 1586294грн.

Крім того, податковою перевіркою відображених у рядку 8 податкових декларацій «Коригування на основі попередніх звітних періодів» встановлено, що на формування цих показників мало вплив виправлення арифметичної помилки (сума ПДВ - 167084грн). Перевіркою на підставі документів, наведених в додатку 4 до акту перевірки, встановлено заниження задекларованого показника на суму 199460грн.

Згідно з пунктом 192.2 статті 192 Податкового кодексу України зменшення суми податкових зобов'язань платника податку - постачальника в разі зміни суми компенсації вартості товарів/послуг. наданих особам, що не були платниками цього податку на дату такого постачання, дозволяється лише при поверненні раніше поставлених товарів у власність постачальника з наданням отримувачу повної грошової компенсації їх вартості, у тому числі при перегляді цін, пов'язаних з гарантійною заміною товарів або низькоякісних товарів відповідно до закону або договору.

Відповідно до пункту 192.2 статті 192 ПК України норма пункту 192.1 цієї статті не поширюється на випадки, коли постачальник товарів/послуг не є платником податку на кінець звітного (податкового) періоду, я якому був проведений такий перерахунок.

Враховуючи наведене, ПК України не передбачає можливості зменшення суми податкових зобов'язань у разі зміни суми компенсації вартості послуг, наданих неплатнику ПДВ, в тому числі і при виправленні помилок.

Однак, в порушення п.192.2 ст. 192 Податкового кодексу України ТОВ «АТС Успіх» зменшено нараховану суму податкових зобов'язань з ПДВ на адресу неплатника податку - нерезидента з причин, які не пов'язані з поверненням раніше поставлених товарів у власність постачальника з наданням отримувачу повної грошової компенсації їх вартості, в результаті чого занижено задекларовані показники на 199460грн.

Крім того, позов не містить жодного доводу в обґрунтування вимоги протиправності застосування штрафних санкцій у розмірі 4819грн. та в спростування висновків акту перевірки про завищення від'ємного значення сум ПДВ, яке залишилось непогашеним станом на 01.07.2015 року в податковій звітності з ПДВ, що призвело до завищення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначеної п.200-1.3ст.203 ПК України на суму 48194грн.

Під час проведення перевірки податковим органом встановлено відхилення за рядком 2180 «Інші операційні витрати» за рахунок включення 421176,50грн. втрат від зміни курсу гривні до іноземної валюти по заборгованості за внесками до статутного капіталу.

В 2015р. за рядком 2180 «Інші операційні витрати» ТОВ «АТС Успіх» включено 421176,50грн. втрат від зміни курсу гривні до іноземної валюти по заборгованості за внесками до статутного капіталу засновника - компанії "ЮНІВЕІРСАЛ АГРО ЛІМІТЕД" (UNIVERSAL AGRO LIMITED, ОБ'ЄДНАНІ АРАБСЬКІ ЕМІРАТИ, БУДИНОК АБДУЛЛА БІН ФАХД №4, ОФІС №351, ВУЛИЦЯ ДАМАСКУС, АЛЬ КУЗАІС).

В бухгалтерському обліку операція відображена за дебетом субрахунку 945 «Витрати від операційної курсової різниці» та кредитом рахунку 46 «Неоплачений капітал» на суму 421176,50 грн.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 розділу III Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про операції в іноземних валютах та відображення показників статей фінансової звітності господарських одиниць за межами України в грошовій одиниці України регулюються Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 № 193, відповідно до яких, внесок засновника господарського товариства до статутного капіталу підприємства оцінюється та фіксується у статутних документах в грошовій одиниці України за курсом Національного банку України і не підлягає переоцінці в подальшому у зв'язку зі зміною курсу іноземних валют. В бухгалтерському обліку курсові різниці за зобов'язанням засновників нерезидентів з внесків до статутного капіталу підприємства, які мають бути здійснені в іноземній валюті, підлягають перерахунку з використанням валютного курсу на дату балансу. На дату здійснення операції із погашення зобов'язання з внеску де статутного капіталу нерезидента в іноземній валюті, курсові різниці не визначаються. Курсові різниці, які виникають щодо фінансових інвестицій в господарські одиниці за межами України на дату балансу, визначаються виходячи з валютного курсу на цю дату та відображаються у складі іншого додаткового. Від'ємна сума курсової різниці вираховується із суми іншого додаткового капіталу, залишок наводиться зі знаком «мінус».

Відповідно до п. 8 Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 № 193, курсові різниці, як виникають внаслідок перерахунку зобов'язань засновників при формуванні статутного капіталу відображаються у складі додаткового капіталу.

Згідно Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 «Звіт про фінансові результати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, визначено терміни, ще використовуються в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку: доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов'язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

З урахуванням зазначеного, курсові різниці, які виникають внаслідок перерахунку зобов'язань засновників при формуванні статутного капіталу, не впливають на обсяги доходів та витрат. Тому суми таких курсових різниць відображаються у складі додаткового капіталу, а тому в порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 № 193, позивачем завищено показник за рядком 2180 «Інші операційні витрати» за 2015 рік на 421176,50грн за рахунок включення втрат від зміні курсу гривні до іноземної валюти по заборгованості за внесками до статутного капіталу.

Отже, на думку судової колегії, судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.02.2018р.: №№ про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 319064грн. за штрафними санкціями у сумі 159532грн. в частині збільшення грошового зобов'язання за основним платежем 119604грн. за штрафними санкціями у сумі 59802грн.; № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1604565грн. за основним платежем та за штрафними санкціями у сумі 401141грн.; № про застосування штрафних санкцій у розмірі 510грн.; № про збільшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 7854570грн. за декларацією реєстраційний номер (дата реєстрації 10.05.2017 року, звітний період 1 квартал 2017 року).

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України та відстрочена апелянту, згідно з ст.133 КАС України, сплата судового збору до ухвалення судового рішення у справі за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.139, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року скасувати.

Ухвалити у справі рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.02.2018р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 319064грн. та нарахування штрафних санкцій у сумі 159532грн; № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1604565грн. за основним платежем та нарахування штрафних санкцій у розміні 401141грн.; № про застосування штрафних санкцій у розмірі 510грн.; № про збільшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 7854570грн.; № про застосування штрафних санкцій у розмірі 4819грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області () на користь Державної судової адміністрації України на рахунок №:26001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в розмірі 232744 (двісті тридцять дві тисячі сімсот сорок чотири) грн. 52коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 22.04.2019р.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.