Справа № 826/1450/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

22 квітня 2019 року справа №826/1450/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
доДержавної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Деснянському районі)
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 серпня 2016 року №
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає, що підстави для нарахування суми податку на доходи фізичних осіб відсутні, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, у зв'язку із тим, що позивач не отримував доходу у вигляді суми заборгованості за укладеними цивільно-правовими договорами, за якими минув строк позовної давності, а саме щодо відносин із ТОВ "Інтервіамонт", посилаючись на обставини, встановлені рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року №754/18119/13-ц. Крім того, позивач звертає увагу, що ТОВ "Інтервіамонт" подало позов до ОСОБА_1 у межах строку позовної давності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/1450/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач подав заперечення проти позову, в якому зазначив про надходження інформації про те, що між позивачем та ТОВ "Інтервіамонт" укладено договір купівлі-продажу цінних паперів; в результаті перевірки встановлено, що строк позовної давності щодо стягнення грошових коштів з позивача за даним договором минув, а тому ОСОБА_1 отримав дохід, з якого мав бути сплачений подок на прибуток фізичних осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2018 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання незаконним акта перевірки від 12 липня 2016 року №6954/26-52-13-06/143205991 у зв'язку із відмовою позивача від позову в цій частині.

В судовому засіданні 01 лютого 2018 року сторони подали заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження, у зв'язку із чим на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

ДПІ у Деснянському районі проведено позапланову невиїзну документальну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено відповідний акт від 12 липня 2016 року №6953/26-52-13-06/ (далі по тексту - акт перевірки).

За висновками акта перевірки позивачем порушено вимоги підпункту 164.2.7 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пунктів 179.1, 179.7 статті 179 Податкового кодексу України в частині заниження обсягів оподатковуваного доходу та не подання податкової декларації про доходи за 2014 рік.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 25 серпня 2016 року №, яким за порушення підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту 164.2.7 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пунктів 179.1, 179.7 статті 179 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб на суму 298 895,50 грн., у тому числі 239 116,40 грн. основного платежу, 59 779,10 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вказане податкове повідомлення-рішення направлено на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте повернулось без вручення адресу із відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, на думку контролюючого органу, платник податків ОСОБА_1 отримав у 2014 році дохід у вигляді суми заборгованості за укладеними цивільно-правовими договорами, за якими минув строк позовної давності у сумі 1 408 000,00 грн., оскільки даний платник протягом трьох років, не розрахувався із ТОВ "Інтервіамонт" за отримане ним 18 березня 2011 року від товариства у власність майно - цінні папери.

Платником податку на доходи фізичних осіб, згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Як передбачено підпунктом "в" пункту 176.1 статті176 Податкового кодексу України, платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Відповідно до вимог пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно із пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.2.7 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, крім сум податкової заборгованості, за якими минув строк позовної давності згідно з розділом II цього Кодексу, що встановлює порядок стягнення заборгованості з податків, зборів і погашення податкового боргу. Фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та зазначає їх у річній податковій декларації.

За визначенням підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - це заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Таким чином, до доходу платника податку включається сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором лише після закінчення строку позовної давності.

У свою чергу відповідно до визначення статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В основу висновків акта перевірки покладено лист ТОВ "Інтервіамонт" від 22 лютого 2016 року №2202/1, в кому зазначено інформацію зокрема про те, що ОСОБА_1 отримав у власність майно товариства та не розрахувався за нього та викладено прохання провести перевірку щодо правильності декларування отриманого доходу, та копії доданого до листа договору №Б251-1 купівлі продажу цінних паперів від 18 березня 2011 року.

Згідно з наявної у справі незасвідченої копії договору №Б251-1 купівлі продажу цінних паперів від 18 березня 2011 року вбачається, що ТОВ "Інтервіамонт" зобов'язалось передати у власність ОСОБА_1 а покупець зобов'язався прийняти і оплатити цінні папери - три прості векселі емітента ТОВ "Ем-Сі-Ем-Джі Київ", загальною номінальною вартістю 1 408 000,00 грн.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що покупець зобов'язується переказати на рахунок продавця грошову суму не пізніше одного робочого дня з дати передачі цінних паперів.

У справі міститься також незасвідчена копія акта прийому-передачі цінних паперів від 18 листопада 2011 року, згідно з яким продавець передав, а покупець прийняв вказані у договорі цінні папери.

З урахуванням викладеного відповідач вважає, що ОСОБА_1 отримав у власність цінні папери на суму 1 408 000,00 грн. та не переказав на рахунок ТОВ "Інтервіамонт" грошові кошти, а тому отримав дохід відповідно до підпункту 164.2.7 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що лист ТОВ "Інтервіамонт" від 22 лютого 2016 року №2202/1 і не засвідчені копії договору №Б251-1 купівлі продажу цінних паперів від 18 березня 2011 року та акта прийому-передачі цінних паперів не є належними доказами, які б підтверджували висновки акта перевірки та отримання позивачем доходу у вигляді суми заборгованості за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності, оскільки походження таких документів суду не відоме, а належним чином засвідчені копії таких документів відповідачем не надано.

Крім того, в акті перевірки не встановлено конкретної дати спливу строку позовної давності, щоб можна було стверджувати про отримання позивачем доходу.

Будь-яких інших доказів на підтвердження висновків акта перевірки відповідачем до суду не надано.

Крім того, суд встановив, що у провадженні Деснянського районного суду міста Києва знаходиться справа №754/18119/13-ц за позовом ТОВ "Інтервіамонт" до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу цінних паперів №№Б250-1 та Б25І-1 від 18 березня 2011 року.

Так, у жовтні 2013 року ТОВ "Інтервіамонт" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу цінних паперів від 18 березня 2011 року №Б250-1 та №Б251-1; рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року, в задоволенні заявлених вимог ТОВ "Інтервіамонт" відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року провадження у справі №754/18119/13-ц зупинене до одержання висновків експертизи.

Таким чином, ТОВ "Інтервіамонт" в межах строку позовної давності звернулось до суду щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором купівлі-продажу цінних паперів №Б250-1 від 18 березня 2011 року, а тому у позивача відсутній об'єкт оподаткування, передбачений підпунктом 164.2.7 пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України.

Водночас посилання позивача на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року №754/18119/13-ц та встановлені у ньому обставини відхиляються судом оскільки, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року вказане рішення скасовано.

Оскільки відповідач не довів правомірність висновків акта перевірки про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб та необхідність декларування доходу у вигляді суми заборгованості за укладеним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності, обов'язок подавати податкову декларацію за 2014 рік у ОСОБА_1 відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачу суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 79 468,82 грн., що вказує необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 25 серпня 2016 року № як протиправного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Деснянському районі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 25 серпня 2016 року№.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інстанції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві (02217, м. Київ, вул. Закревського, 41; ідентифікаційний код 39466328).

Суддя В.А. Кузьменко