Справа № 227/4977/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

18 квітня 2019 року
Київ
справа №227/4977/16-а
адміністративне провадження №К/9901/18728/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Гриціва М.І.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі управління ПФУ) на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2017 року (суддя Тимофєєва Г.Л.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року (судді Гаврищук Т.Г., Блохін А.А., Сухарьок М.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив: визнати дії управління ПФУ неправомірними щодо не зарахування до загального стажу роботи для призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, далі Закон № 1788-XII) періоди його роботи: з 05 лютого по 25 березня 1977 року у Донецькому АТП на посаді автослюсаря першого розряду; з 10 червня 1986 року по 13 березня 1987 року у ТОВ «СУ-37» треста «Ялтакурортстрой» на посаді газоелектрозварника 2 розряду; з 17 березня 1987 року по 20 квітня 1990 року в Алуштінському автотранспортному підприємстві на посаді водія автобусу 3 класу та період проходження військової служби з 01 листопада 1978 року по 29 жовтня 1980 року; скасувати рішення управління ПФУ від 21 липня та 05 жовтня 2016 року № 2869 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу позивача вказані спірні періоди роботи для призначення пенсії та призначити пенсію з 15 липня 2016 року.
Суди встановили, що позивач 15 липня 2016 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII.
Рішенням від 21 липня 2016 року № 2869 управління ПФУ відмовило у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи. До загального стажу не зарахувало періоди роботи: з 05 лютого 1977 року по 25 березня 1977 року у Донецькому АТП, оскільки у трудовій книжці відсутній зазначений запис, а у довідці від 06 травня 2014 року № 0159/04-0195, підтверджуючій періоди роботи, відсутній підпис керівника підприємства; з 29 березня 1997 року по 12 липня 1977 року на Донецькому заводі «Коксохімобладнання» РПО «Укркокс», оскільки у трудовій книжці відсутній зазначений запис, а у довідці від 06 травня 2014 року № 109, підтверджуючій період роботи, відсутній підпис виконавця; з 14 березня 1978 року по 25 травня 1978 року у Донецькому виробничому автооб`єднанні Донецького виробничого автоуправління Мінтяжбуду УРСР, оскільки у трудовій книжці відсутній зазначений запис; з 10 червня 1986 року по 13 березня 1987 року у ТОВ «СУ-37» треста «Ялтакурортстрой», оскільки у трудовій книжці відсутній зазначений запис, а у довідці від 17 вересня 2013 року № 52, підтверджуючій період роботи, відсутній підпис виконавця та підстава видачі довідки; з 17 березня 1987 року по 20 квітня 1990 року в Алуштінському автотранспортному підприємстві, оскільки у трудовій книжці відсутній зазначений запис, а у довідці від 31 травня 2005 року № 347, підтверджуючій період роботи, відсутній підпис виконавця та підстава видачі довідки.
За наслідками повторного розгляду заяви позивача від 15 липня 2016 року відповідач прийняв рішення від 05 жовтня 2016 року № 2869 про відмову в призначенні позивачеві пенсії відповідно до пункту «а» статті 13 Закону №1788-XII у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи. Стаж роботи позивача складає 15 років 03 місяці 02 дня, у тому числі за списком № 1- 06 років 01 місяць 18 днів. До загального стажу не зараховано періоди роботи: з 05 лютого по 25 березня 1977 року у Донецькому АТП, оскільки у трудовій книжці відсутній зазначений запис, а у довідці від 06 травня 2014 року № 0159/04-0195, підтверджуючій періоди роботи, відсутній підпис керівника підприємства; з 10 червня 1986 року по 13 березня 1987 року у ТОВ «СУ-37» треста «Ялтакурортстрой», оскільки у трудовій книжці відсутній зазначений запис, а у довідці від 17 вересня 2013 року № 52, підтверджуючій період роботи, відсутній підпис виконавця та підстава видачі довідки; з 17 березня 1987 року по 20 квітня 1990 року в Алуштінському автотранспортному підприємстві, оскільки у трудовій книжці відсутній зазначений запис, а у довідці від 31 травня 2005 року № 347, підтверджуючій період роботи, відсутній підпис виконавця та підстава видачі довідки. Перевірити достовірність видачі довідок не має можливості, тому що підприємства знаходяться на тимчасово окупованій території України. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 23 лютого 1998 року по 01 жовтня 1998 року на ліквідованій гідрошахті «Красноармійська» як підземного кріпильника з повним робочим днем у шахті, оскільки заявник не надав повний пакет документів для розгляду на комісію. Також до загального страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 01 листопада 1978 року по 29 жовтня 1980 року, оскільки заявник не надав копії довідок, що підтверджують період служби.
Не погоджуючись із цими рішеннями управління ПФУ, позивач звернувся до суду.
Добропільський міськрайонний суд Донецької області постановою від 21 лютого 2017 року позов задовольнив частково. Визнав неправомірними дії управління ПФУ щодо не зарахування до загального стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи: з 10 червня 1986 року по 13 березня 1987 року у «СУ-37» треста «Ялтакурортстрой» на посаді газоелектрозварника 2 розряду, з 17 березня 1987 року по 20 квітня 1990 року в Алуштінському автотранспортному підприємстві 11073 по посаді водія автобусу 3 класу, період військової служби з 01 листопада 1978 року по 29 жовтня 1980 року. Скасував рішення начальника управління ПФУ № 2869 від 21 липня 2016 року та 05 жовтня 2016 року про відмову призначити пенсію в частині не зарахування до загального стажу роботи ОСОБА_1 періодів роботи: з 10 червня 1986 року по 13 березня 1987 року, з 17 березня 1987 року по 20 квітня 1990 року та період військової служби з 01 листопада 1978 року по 29 жовтня 1980 року. Зобов`язав управління ПФУ зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївки, для призначення йому пенсії відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII періоди роботи: з 10 червня 1986 року по 13 березня 1987 року у «СУ-37» треста «Ялтакурортстрой» на посаді газоелектрозварника 2 розряду, з 17 березня 1987 року по 20 квітня 1990 року в Алуштінському автотранспортному підприємстві 11073 на посаді водія автобусу 3 класу, період військової служби з 01 листопада 1978 року по 29 жовтня 1980 року. Зобов`язав Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії з 15 липня 2016 року з урахуванням загального стажу за періоди його роботи: з 10 червня 1986 року по 13 березня 1987 року у «СУ-37» треста «Ялтакурортстрой» на посаді газоелектрозварника 2 розряду, з 17 березня 1987 року по 20 квітня 1990 року в Алуштінському автотранспортному підприємстві 11073 на посаді водія автобусу 3 класу, період військової служби з 01 листопада 1978 року по 29 жовтня 1980 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Управління ПФУ не погодилося із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і подало касаційну скаргу про їх скасування та постановлення нового рішення про відмову у задоволення позову. Зазначає, що суди безпідставно зарахували до загального стажу роботи позивача періоди з 10 червня 1986 року по 13 березня 1987 року у ТОВ «СУ-37» треста «Ялтакурортстрой» та з 17 березня 1987 року по 20 квітня 1990 року в Алуштінському автотранспортному підприємстві, про які відсутні записи у трудовій книжці, оскільки позивач не надав первинні документи на підтвердження цього стажу.
Оскільки будь-який акт виданий органом на території, яка не підконтрольна українській владі, є недійсним і не створює правових наслідків, то управління ПФУ позбавлено права скористатися наданими йому повноваженнями щодо проведення перевірки достовірності відомостей вказаних у довідках від 06 травня 2014 року № 0159/04-0195 за період роботи з 05 лютого 1977 року по 25 березня 1977 року у Донецькому АТП, від 17 вересня 2013 року № 52 за період роботи з 10 червня 1986 року по 13 березня 1987 року у ТОВ «СУ-37» треста «Ялтакурортстрой» та від 31 травня 2005 року № 347 за період роботи з 17 березня 1987 року по 20 квітня 1990 року в Алуштінському автотранспортному підприємстві. Крім того, інші відомості про роботу у спірний період відсутні.
Щодо зарахованого судами періоду проходження військової служби з 01 листопада 1978 року по 29 жовтня 1980 року зазначає, що лише на стадії судового розгляду справи представник позивача до матеріалів справи долучив довідку від 27 жовтня 2016 року № 82, а згодом на запит суду була отримана довідка від 17 лютого 2017 року № 254, якими був встановлений факт проходження військової служби, а отже, під час надання документів підстав для зарахування цього періоду не було.
Верховний Суд переглянув рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.
Суди першої та апеляційної інстанцій проаналізували вимоги статей 13, 62 Закону № 1788-ХІІ та положення Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).
Належним чином дослідили всі докази та встановили таке.
На підтвердження періоду роботи з 10 червня 1986 року по 13 березня 1987 року у товаристві з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «СУ-37» треста «Ялтакурортстрой» на посаді газоелектрозварника 2 розряду позивачем надано довідку ТОВ «СУ-37» від 17 вересня 2013 року № 52, яка містить у собі періоди роботи, посаду, номери наказів за якими позивача було прийнято на роботу та звільнено. Наведена довідка підписана директором ТОВ «СУ-37» та скріплена гербовою печаткою підприємства.
Згідно з вказаною вище історичною довідкою в період роботи позивача 1986-1987 років підприємство мало назву «СУ-37» трест «Ялтакурортстрой».
Згідно з витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «СУ-37» зареєстровано в АР Крим м. Алушта, вул. Піонерська, 17 та не припинено.
Довідкою відкритого акціонерного товариства «Алуштінське автотранспортне підприємство 14341» від 31 травня 2005 року № 347 підтверджено, що позивач був прийнятий на роботу в Алуштінське автотранспортне підприємство № 11073 на посаду водія автобусу третього класу з 17 березня 1987 року за наказом від 17 березня 1987 року № 118 та був звільнений 20 квітня 1990 року за статтею 38 Кодексу законів про працю УРСР (за власним бажанням) відповідно до наказу від 20 квітня 1990 року № 156.
До матеріалів справи долучена довідка про послідовність перейменування та вступу в права правонаступника ВАТ «Алуштінське автотранспортне підприємство 14341» від 31 травня 2005 року № 348.
Згідно з витягом безкоштовного запиту з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ВАТ «Алуштинське автотранспортне підприємство № 14341» було зареєстровано в АР Крим м. Алушта, вул. Леніна, 16, та припинило свою діяльність 25 березня 2008 року.
Суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився із висновком суду першої інстанції про те, що наведені вище довідки відповідають вимогам пунктів 23, 24 Порядку № 637, містять всю необхідну інформацію для урахування даного періоду роботи позивача до загального трудового стажу, а тому позов в частині зарахування наведеного періоду роботи саме до загального стажу позивача задовольнив правомірно.
Факт знаходження підприємств на тимчасово окупованій території України та неможливість здійснення відповідачем перевірки даних, виданих у спірних довідках, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, не може позбавляти права позивача на отримання пенсії.
У пункті 6 Порядку № 637 встановлено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються, довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС, довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Довідкою від 30 січня 2007 року № 4/18, виданою Добропільським об`єднаним міським військовим комісаріатом, підтверджено, що позивач проходив військову службу з 01 листопада 1978 року по 29 жовтня 1980 року та знятий з військового обліку за досягненням граничного віку.
Згідно з довідкою від 12 лютого 2014 року № 10, виданою Добропільським об`єднаним міським військовим комісаріатом, позивач був учасником бойових дій у Республіці Афганістан у період з лютого 1980 року по жовтень 1980 року.
Позивач також має посвідчення учасника бойових дій, видане 15 лютого 2007 року Добропільським об`єднаним міським військовим комісаріатом.
Під час проведення перевірки обґрунтованості виданих довідок, відповідач отримав довідку Добропільського об`єднаного міського військового комісаріату від 25 жовтня 2016 року № 4653, у якій зазначено, що позивач на обліку не перебуває.
Під час розгляду справи позивач надав довідку від 27 жовтня 2016 року № 82, за якою Добропільський об`єднаний міський військовий комісаріат підтвердив, що позивач проходив військову службу у період з 01 листопада 1978 року по 29 жовтня 1980 року, що повністю відповідає відомостям, які містяться в довідках від 30 січня 2007 року та 12 лютого 2014 року №№ 4/18, 10 відповідно.
Крім того, судом першої інстанції у відповідності до вимог частин 4 та 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції чинній до 15 грудня 2017 року, була отримана довідка з Добропільського об`єднаного міського військового комісаріату від 17 лютого 2017 року № 254, якою також підтверджено період проходження позивачем військової служби.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав правомірним висновок суду першої інстанції щодо зарахування періоду військової служби позивача до загального трудового стажу.
Враховуючи встановлені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що управління ПФУ протиправно відмовило позивачу у зарахуванні до загального стажу роботи зазначених вище періодів роботи.
В аспекті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до правової переоцінки обставин у справі та дослідження доказів.
Крім того, ці доводи були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції і свого підтвердження не знайшли.
Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,
постановив:
Касаційну скаргу Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення, а постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців
Судді: Я.О. Берназюк
Н.В. Коваленко