Справа № 480/541/19
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 р. Справа № 480/541/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати відмову відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області та зобов'язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення вказаного проекту.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 13.11.2018 він звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області за межами населених пунктів.

Листом від 13.12.2018 відповідач відмовив позивачу у наданні вказаного дозволу. Відмову мотивував тим, що відповідно до рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 № 2/1 начальникам головних управлінь Держземагенства в областях за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні з 15.10.2014 забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. 21.11.2018 Хустянська сільська рада Буринського району висловила свою позицію щодо непогодження відведення земельної ділянки позивачу, з якою відповідач не може не погодитись, а тому у наданні дозволу було відмовлено. Відмовляючи позивачу в задоволенні його заяви відповідач також послався на розпорядження КМУ від 01.04.2014 № 333-р і від 22.09.2016 № 688-р, яким передбачено розширення повноважень органів місцевого самоврядування з розпорядження земельними ділянками, у тому числі за межами населених пунктів.

Така відмова, на думку позивача, є незаконною, оскільки він виконав усі вимоги ст. 118 ЗК України: подав відповідачу клопотання, в якому зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також додав усі необхідні додатки. Оскільки підстави відмови у наданні дозволу чітко визначені законом і вони є вичерпними, а відповідач у своїй відмові посилався на підставу, яка законом не передбачена.

Також зазначив, що рішення суду про зобов'язання відповідача надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

26.02.2019 відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову. В обґрунтування заперечень зазначив, що оскаржувана відмова є правомірною, оскільки відповідно до рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1 обов'язковим є направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. Головне управління повинно приймати до уваги позицію органів місцевого самоврядування. 21.11.2018 Хустянська сільська рада Буринського району Сумської області висловила свою позицію щодо непогодження відведення земельної ділянки позивачу, тож, на думку відповідача, земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач, має невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Також відповідач зазначив, що відповідно до ч. 10 ст. 118 ЗК України до суду можуть бути оскаржені відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду. Натомість можливості оскарження відмови цих органів у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ЗК України не передбачено.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача надати дозвіл позивачу, то у випадку її задоволення, це буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Заяв та клопотань від учасників справи не надійшло.

18.02.2019 суд постановив ухвалу, якою відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Інші процесуальні дії у справі суд не здійснював.

Ознайомившись з доводами сторін, дослідивши докази у справі, суд встановив такі фактичні обставини.

15.11.2018 до ГУ Держгеокадастру у Сумській області від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою: Хустянська сільська рада Буринського району Сумської області. До заяви додані копії паспорту, ідентифікаційного номера, графічні матеріали (а.с. 19).

16.11.2018 ГУ Держгеокадастру у Сумській області направило до Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області лист за № 865/116-18, в якому просив не пізніше десятиденного терміну з дня отримання заяви висловити позицію щодо надання дозволу Головним управлінням на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 22).

21.11.2018 Хустянська сільська рада Буринського району Сумської області надала відповідачу лист за № 274-02-15, в якому вказала, що не погоджує надання ГУ Держгеокадастру у Сумській області дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Хустянської сільської ради, зокрема, ОСОБА_1 (а.с. 23).

13.12.2018 ГУ Держгеокадастру у Сумській області направило ОСОБА_1 лист за № Т-14191-5574/21-18, в якому зазначив про неможливість задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 № 2/1 начальникам головних управлінь Держземагенства в областях за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні з 15.10.2014 забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. Згідно з листом Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області від 21.11.2018 № 274-02-15, сільська рада висловила свою позицію щодо непогодження відведення земельної ділянки позивачу. Згідно з розпорядженням КМУ від 01.04.2014 № 333-р і від 22.09.2016 № 688-р передбачається розширення повноважень органів місцевого самоврядування з розпорядження земельними ділянками, у тому числі за межами населених пунктів (а.с. 13).

Суд відхиляє як доказ Інформаційну довідку від 30.11.2018 за № 1157/416-18 з додатками (а.с. 20-21), оскільки вони не були покладені в основу оскаржуваного рішення відповідачем (ч. 2 ст. 77 КАС України).

З указаних обставин вбачається, що між сторонами склалися правовідносини щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як початкового етапу безоплатної передачі позивачу у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, а тому суд застосовує до них такі норми права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з п. "г" ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

З'ясувавши фактичні обставини, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог і заперечень, перевіривши їх доказами та застосувавши до них наведені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку, що право позивача на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки порушене відповідачем, а тому позов необхідно задовольнити.

Суд дійшов зазначеного висновку у зв'язку з таким.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яку він оформив у повній відповідності до вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України. Зокрема у своїй заяві позивач зазначив цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а до заяви додав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Тож, позивач повністю виконав вимоги ч. 6 ст. 118 ЗК України.

Відмовляючи у наданні дозволу, відповідач послався на непогодження відведення земельної ділянки Хустянською сільською радою Буринського району. Суд вважає, що такі доводи відповідача не ґрунтуються на законі. Так, ч. 7 ст. 118 ЗК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність і не погодження відведення земельної ділянки сільською радою до таких підстав не відноситься.

Необґрунтованим є твердження відповідача про те, що земельна ділянка має невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Так, відповідач не вказав вимогам яких саме законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів тощо не відповідає місце розташування обраної позивачем земельної ділянки.

Щодо посилань відповідача на рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.04.2014 № 333-р і від 22.09.2016 № 688-р, то відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України, у суду немає підстав для їх застосування, оскільки вони суперечать положенням ст. 118 ЗК України, який має вищу юридичну силу.

Не ґрунтуються на законі і доводи відповідача про те, що відповідно до ч. 10 ст. 118 ЗК України до суду можуть бути оскаржені лише відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду, а не відмова цих органів у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Так, п. "г" ч. 3 ст. 152 ЗК України, встановлює, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Щодо доводів відповідача про втручання у його дискреційні повноваження, суд зазначає, що в питанні надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, законодавство, зокрема, ст. 118 ЗК України, не наділяє відповідача дискреційними повноваженнями, тобто можливістю вибору діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Вказаний закон навпаки чітко визначає варіанти вирішення для конкретної ситуації, які не підлягають розширеному тлумаченню.

Так, ч. 7 ст. 118 ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу. За відсутності ж вказаних обставин, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1536,80 грн (а.с. 3). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то вказані кошти необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 13.12.2018 № Т-14191-5574/21-18 у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області за межами населеного пункту.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Петропавлівська, 108, м. Суми, Сумська область, 40021, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1536,80 грн, сплачений при зверненні до суду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп'яненко