Справа № 810/3604/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3604/18 Головуючий у І інстанції - Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05 липня 2018 року № та № ; визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Київській області, які полягають у неврахуванні первинних документів, наданих ТОВ "Васт-транс" під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Васт-транс" з питань правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника податку у банку за березень 2018 року, яка виникла за рахунок поточного від'ємного значення з податку на додану вартість.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 05 липня 2018 року № .

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 05 липня 2018 року № .

У решті позовних вимог відмовлено.

04 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" звернулось до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення .

Вказане клопотання вмотивоване тим, що станом на день складання даного клопотання Позивач зазнав наступних витрат: на оплату витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12229 від 09.07.2018 року; сплату судового збору у розмірі 9 586,17 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12228 від 09.07.2018 року. Загальна сума судових витрат складає 24 425, 68 грн. (15000,00 грн. + 9425,68 грн.). Позивач вважав, що наданими до матеріалів справи доказами підтвердив розмір фактично понесених ним судових витрат у розмірі 24 425, 68 грн., а тому вони мають бути компенсовані Позивачу в повному обсязі.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року заяву Позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто сплачений судовий збір у розмірі 7824 (сім тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 17 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Стягнуто витрати на правничу допомогу у розмірі 12240 (дванадцять тисяч двісті сорок) грн. 00 коп. на користь з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Васт-Транс" про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12 240, 00 грн. відмовити.

В апеляційній скарзі Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Зокрема, Відповідач зазначає, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 134 КАС України Позивачем не подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також, Відповідач вказує на те, що Позивачем для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог діючого КАС України та доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи не надано докази ведення Книги обліку доходів та витрат, затверджені наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року у справі № 810/3604/18 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 05 липня 2018 року № та № . У решті позовних вимог відмовлено.

Проте, при винесенні рішення у справі № 810/3604/18 судом першої інстанції не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Так, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

За приписами ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що якщо судом не вирішено питання про судові витрати суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 9586,17 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 09.07.2018 року (а.с. 2 том 1).

Враховуючи те, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року позовні вимоги ТОВ "Васт-Транс" задоволено частково, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь ТОВ "Васт-Транс" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області судових витрат у розмірі 7824,17 грн. (9586,17 грн. - 1762,00 грн. = 7824,17 грн.), тобто 81,6 % від сплаченого судового збору, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви ТОВ "Васт-Транс" про ухвалення додаткового судового рішення в цій частині, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються положеннями КАС України та іншими законами.

Згідно із ч.ч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Системний аналіз наведених вище по тексту норм права дає підстави вважати, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Крім того, до суду необхідно надати і детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги разом із відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена, а також із доказами, які підтверджують здійснення відповідних витрат (у разі понесення таких).

При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом, і за надання правової допомоги за визначених законом обставин: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Колегією суддів встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу Позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 18/05/18 від 18 травня 2018 року; акт виконаних робіт від 13 липня 2018 року; оригінал платіжного доручення № 12229 від 09 липня 2018 року; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Рибченко Н.М. Серії НОМЕР_1 від 08.02.2018 року.

Відповідно до пунктом 14 Договору № 18/05/18 про надання правничої допомоги від 18.05.2018 року укладеного між Позивачем та адвокатом Рибченко Н.М., передбачено компенсацію витрат адвоката Рибченко Н.М., пов'язаних з прибуттям суду та за участь у кожному судовому засіданні у розмірі 1500,00 грн.

Фактично понесені у майбутньому витрати Позивач зобов'язаний буде сплатити адвокату Рибченко Н.М. згідно умов укладеного договору про надання правничої допомоги протягом 30 дні моменту ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) від 13.07.2018 року Позивачу була надана правова інформації; консультації і роз'яснення з правових питань; аналіз бухгалтерських документів за березень 2018 року; здійснено розрахунок загального пробігу транспортних засобів позивача у березні 2018 року; здійснено розрахунок фактичних та нормативних витрат дизельного пального у березні 2018 року; складено позовну заяву до Київського окружного адміністративного суду щодо скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Київській області від 05.07.2018 року № та № та визнання дій протиправними на загальну суму 25000,00 грн., в тому числі виготовлено чотири екземпляри позовних заяв з додатками на 2996 аркушах (749 аркушів один позов х 4 екземпляри х 3,72 грн. = 9796,92 грн.), всього на загальну суму 15000,00 грн.

Проте, Позивачем не надано розрахунку гонорару адвоката, що не дає можливості встановити вартість години за певний вид послуги та час витрачений на виконання окремих послуг.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що надані послуги були надані до відкриття провадження в адміністративній справі № 810/3604/18.

Таким чином, оскільки у відповідності до акта виконаних робіт та договору № 18/05/18, правова допомога надана адвокатом Рибченко Н.М. ТОВ "Васт-Транс", яка включає складання позовної заяви, аналіз бухгалтерських документів за березень 2018 року, розрахунок фактичних та нормативних витрат дизельного пального у березні 2018 року, розрахунок загального пробігу транспортних засобів позивача у березні 2018 року, не входять до складу витрат, пов'язаних з розглядом справи, а адміністративним процесуальним законодавством не передбачено можливості їх відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Стосовно посилань Відповідача на обов'язковість ведення адвокатом Книги обліку доходів та витрат, які ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, колегія суддів їх не приймає, оскільки предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі. Облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом спору.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення з бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області витрат на правничу допомогу у розмірі 12 240 грн. 00 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення в цій частині, в іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року скасувати в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12 240 (дванадцять тисяч двісті сорок) грн. 00 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" про ухвалення додаткового судового рішення в частині вирішення питання про стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області витрат на правничу допомогу.

В решті додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 18.04.2019 року.