Справа № 1640/3113/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.І. Слободянюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 р. Справа № 1640/3113/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Катунова В.В. , Шевцової Н.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Заурієвича на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2018, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 1640/3113/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Заурієвича

до Управління Держпраці у Полтавській області

про визнання протиправними дій та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 Заурієвич /далі позивач, ФОП ОСОБА_1З./ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області /далі відповідач/ про визнання протиправною діяльності Управління Держпраці у Полтавській області щодо накладення штрафу уповноваженими посадовими особами та скасування постанов про накладення штрафу уповноваженими особами №ПЛ1280/163/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 10 липня 2018 року та №ПЛ1280/163/АВ/П/ПТ/ІП-ФС від 10 липня 2018 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 Заурієвич (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 11 липня 2016 року та здійснює підприємницьку діяльність у м. Пирятин.

На підставі наказу про проведення заходів державного контролю № 101П від 20 червня 2018 року та направлення на проведення заходу державного контролю №1016 від 20 червня 2018 року інспектором Управління Держпраці у Полтавській області у період з 21 червня 2018 року по 22 червня 2018 року проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Заурієвича з питання додержання ним вимог законодавства про працю /а.с. 55-57/.

За результатами інспекційного відвідування складено акт №ПЛ1280/163/АВ від 22 червня 2018 року, яким зафіксовано порушення ОСОБА_1 вимог частини першої статті 83, частин першої та другої статті 115, частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці" внаслідок недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці /а.с. 61-75/.

Згідно з описом виявлених порушень "виплата заробітної плати ФОП ОСОБА_1 протягом 2017 року по березень 2018 року проводилася один раз на місяць. Так, виплата заробітної плати за вересень 2017 року проводилася один раз на місяць - 28 вересня 2017 року, про що свідчить відомість на видачу заробітної плати № 10 від 28 вересня 2017 року. Виплата заробітної плати за жовтень 2017 року проводилася один раз на місяць - 30 жовтня 2017 року, про що свідчить відомість на видачу заробітної плати № 11 від 30 жовтня 2017 року. Як свідчить відомість на видачу заробітної плати № 12 від 29 листопада 2017 року виплата заробітної плати за листопад 2017 року проводилася на вказану дату. Виплата заробітної плати за грудень 2017 року проводилася один раз на місяць - 26 грудня 2017 року, про що свідчить відомість на видачу заробітної плати № 13 від 26 грудня 2017 року. Виплата заробітної плати за січень 2018 року проводилася один раз на місяць -29 січня 2018 року згідно відомості на видачу заробітної плати № 1 від 29 січня 2018 року. Виплата заробітної плати за лютий 2018 року проводилася один раз на місяць - 27 лютого 2018 року згідно відомості на видачу заробітної плати № 2 від 27 лютого 2018 року. Виплата заробітної плати за березень 2018 року проводилася один раз на місяць - 30 березня 2018 року згідно відомості на видачу заробітної плати № 3 від 30 березня 2018 року.

Трудовий договір № 2 від 02 серпня 2016 року, який укладений між ФОП ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_2 Давідом, розірваний сторонами 05 січня 2018 року за власним бажанням працівника відповідно до статті 38 КЗпП України. В табелі обліку використання робочого часу за січень 2018 року проти прізвища ОСОБА_2 в день звільнення значиться позначка « 8 год», тобто в день звільнення він працював. Разом з цим, розрахунок з працівником (поточна заробітна плата) проведений - 29 січня 2018 року, про що свідчить відомість на видачу заробітної плати за січень 2018 року №1 від 29 січня 2018 року.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать сплатити такому працівнику в день звільнення, не проводилася. Документи, які б засвідчували нарахування та виплату ОСОБА_2 Давіду грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки на момент інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не надано" /а.с. 73-74/.

В акті інспекційного відвідування зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 Заурієвич ознайомлений з актом та примірник акта отримав - 22 червня 2018 року /а.с. 74 /.

22 червня 2018 року інспектором Управління Держпраці у Полтавській області винесено припис про усунення виявлених порушень №ПЛ1280/163/АВ/П, яким фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 Заурієвича зобов'язано усунути порушення вимог частини першої статті 83, частин першої та другої статті 115, частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці" /а.с. 76-78/.

23 червня 2018 року інспектором Управління Держпраці у Полтавській області винесено протокол про адміністративне правопорушення №ПЛ1280/163/АВ/П/ПТ, яким зафіксовано порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Заурієвичем частини першої статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення вимог законодавства про працю, а саме: частини першої статті 83, частин першої та другої статті 115, частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці" /а.с.79-80/.

27 червня 2018 року Управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ПЛ1280/163/АВ/П/ПТ/МГ/ІП та призначено розгляд справи на 10 липня 2018 року в приміщенні Управління Держпраці у Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 119 /а.с.81/.

Листом №02-12/3229 від 27 червня 2018 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 Заурієвича запрошено на розгляд справи, який відбудеться 10 липня 2018 року о 10:00 год в приміщенні Управління Держпраці у Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 119 /а.с.82/.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вказаний лист вручено особисто ОСОБА_1 - 02 липня 2018 року /а.с. 82-зворот/.

10 липня 2018 року начальником Управління Держпраці у Полтавській області ОСОБА_3 винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ1280/163/АВ/П/ПТ/МГ-ФС, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 Заурієвича накладено штраф у сумі 37230,00 грн. на підставі абзацу четвертого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України за порушення вимог частини першої статті 83 КЗпП України щодо виплати при звільненні працівника грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки /а.с. 83/.

Також 10 липня 2018 року начальником Управління Держпраці у Полтавській області ОСОБА_3 винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ1280/163/АВ/П/ПТ/ІП-ФС, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 Заурієвича накладено штраф у сумі 3723,00 грн на підставі абзацу восьмого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України за порушення вимог частини першої статті 115 КЗпП України щодо строків та періодичності виплати працівникам заробітної плати та частини першої статті 116 КЗпП України щодо строку розрахунку при звільненні /а.с. 84/.

Не погодившись з прийняттям вказаних постанов, а також з порядком проведення інспекційного відвідування, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідач у ході розгляду справи довів, що у спірних правовідносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та прийняв постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №ПЛ1280/163/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 10 липня 2018 року та №ПЛ1280/163/АВ/П/ПТ/ІП-ФС від 10 липня 2018 року у відповідності до вимог частини другої статті 2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України /далі КЗпПУ/.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпПУ державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до Положення про Управління Держпраці у Полтавській області, затвердженого наказом Держпраці №8 від 04 лютого 2016 року, Управління Держпраці у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року /далі Порядок № 295/.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, у тому числі Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційного відвідування визначені пунктом 5 Порядку №295.

Підпункт 3 цього пункту встановлює, що інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Судом встановлено, що до Управління Держпраці у Полтавській області надійшов лист Гребінківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 258/06-45 від 26 січня 2018 року з Інформацією щодо страхувальників, у яких відбулося зменшення чисельності працівників у листопаді 2017 року /а.с. 54/.

За результатами аналізу інформації щодо страхувальника ОСОБА_1 Заурієвича, отриманої з наявних джерел, керівником Управління Держпраці у Полтавській області виданий наказ "Про проведення заходів державного контролю" № 101П від 20 червня 2018 року та доручено головному державному інспектору Москаленко О.І. провести інспекційне відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 Заурієвича з питання дотримання ним вимог законодавства про працю /а.с.55-56/.

У звязку з цим головному державному інспектору Москаленко О.І. видано направлення на проведення заходу державного контролю № 1016 від 20 червня 2018 року щодо додержання ОСОБА_1 законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, робочого часу, часу відпочинку, оплати праці у період з 21 по 22 червня 2018 року.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що довод позивача про відсутність підстав для проведення інспекційного відвідування є необґрунтованим.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

З аналізу наведеної норми слідує, що повідомляти об'єкта відвідування або уповноважену ним посадову особу про проведення інспекційного відвідування є правом, а не обовязком інспектора праці, оскільки одним із питань проведення інспекційного відвідування є питання виявлення неоформлених трудових відносин.

А відтак, суд відхиляє довід позивача про недотримання відповідачем припису пункту 8 Порядку №295 як безпідставного.

Відповідно до пунктів 19-21 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Форма акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю затверджена наказом Міністерства соціальної політики "Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість та працевлаштування інвалідів" № 1338 від 18 серпня 2017 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 1500/31368 від 12 грудня 2017 року.

Така форма акта у розділі ІV містить пункт такого змісту: "зауваження або заперечення щодо проведеного інспекційного відвідування/невиїзного інспектування та складеного за його результатами акта, що мають місце в об'єкта відвідування (за наявності), подаються окремо не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта та є його невід'ємною частиною. Кожен з аркушів, що додається, нумерується та підписується особою, яка надала зауваження або заперечення" /а.с. 74 зворот/.

Також розділ ІV акта передбачає Перелік питань щодо здійснення контролю за діями (бездіяльністю) посадових осіб органу державного контролю, який заповнюється керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником при підписанні акта, і серед цього переліку питань є питання: "перед підписанням акта керівника об'єкта відвідування або його уповноваженого представника проінформовано про їх права та обов'язки" /а.с. 74/.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 був складений акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, № ПЛ1280/163/АВ від 22 червня 2018 року, з яким фізична особа-підприємець ОСОБА_1 Заурієвич ознайомлений та примірник акта отримав 22 червня 2018 року /а.с. 74 зворот/.

У розділі ІV вказаного акта ФОП ОСОБА_1 розяснено, що "зауваження або заперечення щодо проведеного інспекційного відвідування/невиїзного інспектування та складеного за його результатами акта, що мають місце в об'єкта відвідування (за наявності), подаються окремо не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта та є його невід'ємною частиною. Кожен з аркушів, що додається, нумерується та підписується особою, яка надала зауваження або заперечення".

Крім того, у розділі ІV акта № ПЛ1280/163/АВ від 22 червня 2018 року навпроти графи "перед підписанням акта керівника об'єкта відвідування або його уповноваженого представника проінформовано про їх права та обов'язки" ФОП ОСОБА_1 власноручно проставлено відповідь "так" /а.с.74/.

З наведеного можна зробити висновок, що ФОП ОСОБА_1 був ознайомлений з правом подати свої зауваження/заперечення щодо проведеного інспекційного відвідування та складеного за його результатами акта, проте таким правом не скористався.

Відповідно до пунктів 2 3, 6-7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року /далі - Порядок № 509/, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади .

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Колегією суддів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справи про накладення штрафу, однак на розгляд справи не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, правом на подання пояснень та документів не скористався та будь-яких доказів в спростування виявлених порушень відповідачу не надав.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

В оскаржуваних постановах про накладення штрафу вказано, що ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги частини першої статті 83, частини першої статті 115, частини першої статті 116 КЗпПУ та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці".

Згідно із частинами першою та другою статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Аналогічні вимоги до строків виплати встановлює частина перша статті 24 Закону України "Про оплату праці".

В акті інспекційного відвідування №ПЛ1280/163/АВ від 22 червня 2018 року зафіксовано та письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18 липня 2018 року підтверджено, що виплата заробітної плати працівникам з 2017 року по березень 2018 року проводилася один раз на місяць; з квітня 2018 року заробітна плата виплачується 2 рази на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів /а.с. 86/.

Отже, позивачем допущено порушення вимог частини першої статті 115 КЗпПУ та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці".

Частиною першою статті 83 КЗпПУ встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно з частинами першою та другою статті 116 вказаного Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Колегія суддів зазначає, що наведена норма статті 116 КЗпПУ не містить будь-яких виключень та застережень до випадку, коли працівник у день звільнення працював. Тобто, якщо працівник у день звільнення працював (був присутнім на робочому місці), то розрахунок з ним має бути проведений саме у день звільнення безвідносно до будь-яких обставин. Задля можливої реалізації цієї норми законодавець іншими нормами Кодексу передбачив такі правила поведінки роботодавця та працівника, які попереджають (не допускають) виникнення будь-яких перешкод у здійсненні розрахунку з працівником у день звільнення, а саме: завчасне попередження роботодавця про звільнення працівника; двотижневе відпрацювання працівником робочого часу з моменту подання заяви про звільнення тощо.

Таким чином, при дотриманні роботодавцем та працівником інших норм Кодексу законів про працю України, повязаних зі звільненням працівника, перешкоди у розрахунку з працівником у день звільнення (будь-то відсутність у працівника відкритого банківського рахунку чи закінчення банківського робочого дня, відсутність на місці бухгалтера чи відсутність у роботодавця готівкових коштів тощо) не виникають.

Колегією суддів встановлено, що працівник ОСОБА_2 був звільнений 05 січня 2018 року.

В табелі обліку використання робочого часу за січень 2018 року зазначено, що у день звільнення ОСОБА_2 працював /в графі «відпрацьовано годин» за 05 квітня 2018 року навпроти прізвища ОСОБА_2 позначено « 8 год»/.

А відтак, за правилом частини першої статті 116 КЗпПУ виплата ОСОБА_2 всіх сум, що йому належали (і по заробітній платі, і по грошовій компенсації за невикористані дні щорічної відпустки) мала бути проведена позивачем у день звільнення, тобто 05 квітня 2018 року.

Разом з тим, розрахунок з ОСОБА_2 по заробітній платі проведений 29 січня 2018 року, про що свідчить Відомість на видачу заробітної плати за січень 2018 року від 29 січня 2018 року №1 /а.с.58/.

Грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки звільненому працівнику розрахована позивачем вже після закінчення інспекційного відвідування. Виплату грошової компенсації у сумі 3454,10 грн (за 34 дні) проведено ОСОБА_2 25 червня 2018 року, що підтверджується Відомістю № 9 за червень 2018 року та письмовими поясненнями позивача, наданими інспектору праці 18 липня 2018 року /а.с. 86, 88-89/.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем вимог частини першої статті 83 та частини першої статті 116 КЗпПУ.

Відповідно до частини першої статті 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення /абзац 4/; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати /абзац 8/.

Тож з огляду на доведені факти порушень, зафіксованих в акті інспекційного відвідування №ПЛ1280/163/АВ від 22 червня 2018 року, підстави для звільнення позивача від сплати штрафних санкцій згідно з оскаржуваними постановами відсутні.

Також відповідачем долучена до матеріалів справи копія постанови Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2018 року у справі №544/1048/18, прийнятої за результатами розгляду матеріалів, які надійшли від Управління Держпраці у Полтавській області про притягнення ОСОБА_1 Заурієвича до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці). Ця постанова набрала законної сили 13 жовтня 2018 року /а.с. 117-118/.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2018 року у справі №544/1048/18 ОСОБА_1 Заурієвича визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то, з урахуванням вищенаведеної норми статті 78 КАС України, вказана постанова є обов'язковою для адміністративного суду в питанні чи мали місце порушення вимог законодавства про працю, а саме: частини першої статті 83, частини першої статті 115, частини першої статті 116 КЗпПУ та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці".

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у ході розгляду справи довів, що у спірних правовідносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та прийняв постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №ПЛ1280/163/АВ/П/ПТ/МГ-ФС від 10 липня 2018 року та №ПЛ1280/163/АВ/П/ПТ/ІП-ФС від 10 липня 2018 року у відповідності до вимог частини другої статті 2 КАС України.

Щодо доводів апеляційної скарги з посиланням на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21.12.2018 року по справі №814/2156/16 (щодо подвійного притягнення до відповідальності за одне й те саме правопорушення), колегія суддів зазначає таке.

Так, оскаржувані в даній справі постанови були прийняті відповідачем 10.07.2018 року. Натомість, постанова про визнання винним позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 статті 41 КУпАП, та закриття провадження у справі була прийнята Пирятинським районним судом Полтавської області 02.10.2018 року.

Таким чином, вперше позивача було притягнуто до відповідальності саме 10.07.2018 року на підставі постанов, які є предметом оскарження у даній справі, а вже потім було прийнято судове рішення від 02.10.2018 року. Тобто, факт подвійного притягнення до відповідальності за одне й те саме правопорушення під час розгляду даної справи відсутній.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Заурієвича - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 по справі № 1640/3113/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6