Справа № 460/939/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

19 квітня 2019 року

м. Рівне

№460/939/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискін С.А., розглянувши заяву позивача по справі за позовом

Релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Мнишин Гощанського району

до

Рівненської обласної державної адміністрації

про

забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Мнишин Гощанського району звернулася до суду з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження від 21.03.2019 №232 "Про порядок почергового користування Покровською церквою в с. Мнишин Гощанського району".

Ухвалою суду від 19.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 20.05.2019 о 09:15 год.

Водночас, разом з такою позовною заявою, 18.04.2019 позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 21.03.2019 №232 "Про порядок почергового користування Покровською церквою в с. Мнишин Гощанського району".

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову позивач зазначив, що оскаржуване розпорядження від 21.03.2019 є очевидно протиправним, оскільки прийняте без укладення відповідного договору з релігійною громадою Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київський патріархат - с.Мнишин Гощанського району, без урахування інтересів позивача та всупереч положенням ч.3 ст.17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації. Вказав, що враховуючи, що з позивачем укладено охоронний договір, Покровська церква с.Мнишин перебуває у його володінні та користуванні, договір чинний, у встановленому порядку не розірваний.

Відповідно до ч. 1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.09.1991 виконавчим комітетом Рівненської обласної ради народних депутатів видано свідоцтво №68 про реєстрацію статуту релігійної громади Української православної церкви, діяльність якої поширюється на село Мнишин.

Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 06.01.2012 №4 "Про реєстрацію статуту релігійної громади у новій редакції" зареєстровано статут релігійної громади Української Православної Церкви в с. Мнишин, з юридичною назвою - Релігійна громада Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Мнишин Гощанського району.

21.03.2019 Рівненською обласною адміністрацією прийнято розпорядження №232 "Про порядок почергового користування Покровською церквою в с. Мнишин Гощанського району" для релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Мнишин Гощанського району та релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київський патріархат - с. Мнишин Гощанського району.

Не погоджуючись з вказаним розпорядженням, позивач оскаржив його до суду та звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив зупинити дію такого рішення.

Надаючи правову оцінку заяві про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Так, відповідно до ч. 1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст.150 КАС України).

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст.150 КАС України).

Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов’язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Приписами ч. 2 ст. 151 КАС України встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України (як суду касаційної інстанції до 15.12.2017) "Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ" від 29.09.2016 року №14 забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

З аналізу вищенаведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Досліджуючи заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд вважає, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи позивача про очевидну протиправність оскаржуваного рішення не доведені належними та допустимими доказами у спірних правовідносинах.

Суд вважає, що з даної заяви та додатків до неї не вбачається очевидної протиправності рішення відповідача та зазначає про те, що подання адміністративного позову, предметом якого є визнання рішення протиправним, не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності рішення суб'єкта владних повноважень.

На переконання суду, зупинення дії спірного рішення у даному випадку є фактично вирішенням спору по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Правомірність оскаржуваного рішення, буде встановлена судом лише під час розгляду справи по суті. Тому і висновок суду про відповідність або невідповідність оскаржуваного рішення нормам законодавства, про які зазначає позивач, може бути викладено тільки у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду справи.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до абз.2 п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 №2 встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Сплачена сума судового збору на користь позивача не стягується.

Оригінал квитанції від 18.04.2019 №29 про сплату судового збору у розмірі 576,30 грн. знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Релігійної громади Свято-Покровської парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Мнишин Гощанського району про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повну ухвалу складено 19.04.2019

Суддя Борискін С.А.