Справа № 640/21509/18
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 квітня 2019 року № 640/21509/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П. розглянувши, в порядку спрощеного провадження, адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" оскільки період проходження служби в податкових органах має зараховуватись до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив про те, що робота в Державній фіскальній службі України не віднесена до категорії посад державних службовців відповідно до діючого на даний час законодавства і не зараховується до стажу державної служби, з огляду на що відсутні підстави для переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Позивачем надано суду відповідь на відзив в якій вона зазначила про те, що стаж її роботи в органах Державної фіскальної служби має бути врахований до стажу роботи на посадах державних службовців.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 в період з 10.08.1994 по 30.06.2018 працювала в органах державної податкової служби та звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.

03.08.2018 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а у разі доцільності - за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Листом від 13.08.2018 № 60108/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило наступне: "З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» (від 10.12.2015 № 889-VTII), згідно п. 10 Прикінцевих положень якого державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державних службовців, та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (від 16.12.1993 № 3723) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (від 16.12.1993 № 3723) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Спеціалістами управління розглянуті документи, додані до заяви. Згідно записів трудової книжки до стажу роботи на посадах державного службовця не може бути врахований період вашої роботи з 10.08.1994 по 30.06.2018 в органах Державної фіскальної служби України (Державна податкова інспекція України), оскільки посади, на яких ви працювали, не відносяться до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (від 16.12.1993 № 3723) та актами Кабінету Міністрів України.

Тому, вам з 31.07.2018 призначена пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Ваш загальний страховий стаж складає 40 років 6 місяців 27 днів (по 30.06.2018). Загальний розмір пенсії з 31.07.2018 складає 9765,11 грн.".

Позивач вважаючи, що відповідачем було допущено бездіяльність, яка полягає у невключенні до її вислуги років для призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 10.08.1994 по 30.06.2018 звернулась з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (втратила чинність 25.03.2016, тобто був чинний на момент проходження позивачем служби в податкових органах) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 12 розділу XI Закону України "Про державну службу" (від 10.12.2015 №889- VIII) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993, № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Таким чином, період проходження служби в податкових органах зараховується до стажу державної служби, який надає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) згідно положень пункту 12 розділу XI Закону України "Про державну службу".

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача судом встановлено, що в період з 10.08.1994 по 30.06.2018 позивач працювала в органах державної податкової служби, а отже має більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Факт того, що станом на дату звернення до відповідача з заявою щодо призначення пенсії за віком позивач досягла 58 років та відповідно до положень частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" набула право на пенсію за віком сторонами не заперечується.

Отже, станом на момент звернення до відповідача з заявою від 03.08.2018 щодо призначення пенсії за віком позивач набула права на отримання пенсії за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідач, як листі від 13.08.2018 № 60108/03, так і в наданому суду відзиві єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні їй пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" зазначає те, що роботу в Державній фіскальній службі України не віднесена до категорії посад державних службовців відповідно до діючого на даний час законодавства і не зараховується до стажу державної служби.

Позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невключені до її вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 10.08.1994 по 30.06.2018.

Враховуючи те, що листом від 13.08.2018 № 60108/03 позивачу фактично було відмовлено у включенні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 10.08.1994 по 30.06.2018 до стажу роботи на посадах державного службовця, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку відповідачем було допущено не протиправну бездіяльність, а вчинено протиправні дії щодо відмови у включенні стажу роботи позивача в органах Державної податкової служби до стажу роботи на посадах державного службовця.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у включенні до стажу роботи на посадах державного службовця для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи позивача в органах Державної податкової служби з 10.08.1994 по 30.06.2018.

Враховуючи зазначене є обґрунтованою та підлягає задоволенню позовна вимога щодо зобов'язання відповідача зарахувати до стажу роботи на посадах державного службовця для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи позивача в органах Державної податкової служби з 10.08.1994 по 30.06.2018.

Аналогічна позиція викладена постановах Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі № 465/7218/16-а (провадження № К/9901/22044/18) та від 13.12.2018 у справі № 539/1855/17 (провадження № К/9901/206/17).

Оскільки позовна вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 10.08.1994 по 30.06.2018 спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлення судом протиправності дій відповідача щодо відмови позивачу в призначенні позивачу пенсії державного службовця, суд дійшов висновку про необхідність для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії за вислугою років на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначене, керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у включенні до стажу роботи на посадах державного службовця для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи ОСОБА_1 в органах Державної податкової служби з 10.08.1994 по 30.06.2018.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу роботи на посадах державного службовця для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи ОСОБА_1 в органах Державної податкової служби з 10.08.1994 по 30.06.2018.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.08.2018 зареєстровану за № 5590.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

5. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 500,00 грн. (п'ятсот грн. 00 коп.).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов