Справа № 1.380.2019.000090
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000090
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю : представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить : визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області від 02.10.2018 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є необґрунтованими та протиправними. Зазначає, що підставою для прийняття спірних рішень фактично стали матеріали Шевченківської районної адміністрації №36-вих 3057 13.07.2018, згідно яких проведеною перевіркою було виявлено порушення законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв, а саме продаж продавцем магазину «Продукти», який розташований за адресою м. Львів, вул. П.Панча,12 ( а не вул. Панча,18) ОСОБА_4 алкогольних напоїв у недозволений час з порушенням рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.12.2010 №1768 та торгівлю алкогольними напоями за вказаною адресою без ліцензії. Разом з тим, позивач зазначає, що нею надано в оренду нежитлове приміщення загальною площею 30 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. П.Панча,12 ( а не вул. П.Панча,18), фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, що підтверджується договором оренди приміщення від 0.01.2018. Одним із видів діяльності, які здійснює ФОП ОСОБА_5 є роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, що включає торгівлю як алкогольними, так і безалкогольними напоями, про що має наявні відповідні ліцензії. Позивач вказує, що останній в орендованому нежитловому приміщенні відкрив магазин «Продукти», в якому здійснює роздрібну торгівлю напоями, де було притягнуто продавця магазину ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення часу продажу алкогольних напоїв. Також наголосила, що нею не здійснюється ні виробництво, ні реалізація алкогольних напоїв, відповідно ліцензії на здійснення такого їй не потрібно, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо притягнення її до відповідальності за діяльність, яка неї не здійснюється. Просила позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмовому відзиві від 17.01.2019 вх. № 2756 посилається на те, що гр. ОСОБА_4 вчинила правопорушення передбачене ст.156 КУпАП в магазині за адресою торгівлі, м. Львів, вул. П.Панча,18, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6 (продаж пива «Львівське», ємністю 0,5 л), чим порушив рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.12.2018 р. Відповідно до Єдиного ліцензійного реєстру видані переоформлених, анульованих та призупинених ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами встановлено, ФОП ОСОБА_3 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями не отримувала. За результатами перевірки складено податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 02.10.2018 № НОМЕР_1, НОМЕР_3, які прийняті відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, просить у позові відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію викладену у письмовому відзиві та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що листом від 30.08.2018 №36-3746 Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради повідомила, що гр. ОСОБА_4 вчинила порушення передбачене ч.2 ст. 156 КУпАП в магазині за адресою торгівлі м. Львів, вул. панча,18, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6 продаж пива «Львівське» ємністю 0,5 л, чим порушила рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.12.2018.

Відповідно до Єдиного ліцензійного реєстру видані переоформлених, анульованих та призупинених ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами встановлено, ФОП ОСОБА_3 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями не отримувала.

На підставі матеріалів про адміністративне правопорушення Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ГУ ДФС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення від 02.10.2018 № щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення законодавства про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів у сумі 6800 грн. 00 коп. (заборона продажу пива у визначений рішенням таких органів час доби), та від 02.10.2018 № щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення законодавства про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів у сумі 17000 грн. 00 коп. (реалізація підакцизного товару без наявності відповідної ліцензії).

Позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України на вищевказані податкові повідомлення-рішення, однак рішенням від 14.12.2018 р скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 02.10.2018 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоровя громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів».

Частиною 1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» встановлено, що імпорт, експорт і торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися субєктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Згідно ч.9 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» сільські, селищні, міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу алкогольних, слабоалкогольних напоїв у визначений рішенням таких органів час доби.

Відповідно до приписів частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень;

оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Під час судового розгляду адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень- рішень були матеріали Шевченківської районної адміністрації №36-вих 3057 13.07.2018, згідно яких виявлено порушення законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв, а саме продаж продавцем магазину «Продукти», який розташований за адресою м. Львів, вул. П.Панча,18, гр. ОСОБА_4 алкогольних напоїв у недозволений час з порушенням рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.12.2010 р №1768 та торгівля алкогольними напоями без ліцензії, що є порушенням ч. 9 ст.15-3 та ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів».

Позивач в обґрунтування позовних вимог в свою чергу посилається навпаки на те, що вона господарську діяльність в магазині «Продукти» не здійснює, нею надано в оренду нежитлове приміщення загальною площею 30 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. П.Панча,12 ( а не вул. П.Панча,18), ФОП ОСОБА_5, що підтверджується договором оренди приміщення від 01.01.2018.

Судом встановлено, що одним із видів діяльності, які здійснює ФОП ОСОБА_5 є код КВЕД 47.25 роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, що включає торгівлю як алкогольними, так і безалкогольними напоями.

В матеріалах справи наявні копії ліцензії №39462700, №39462700 видані ФОП ОСОБА_5 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, місце торгівлі: м. Львів, вул. П.Панча,12 павільйон.

В орендованому нежитловому приміщенні ФОП ОСОБА_5, відкрив магазин «Продукти», в якому і була проведена перевірка Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради.

За результатами перевірки було притягнуто до адміністративної відповідальності за торгівлю алкогольними напоями з порушенням встановленого міською радою часу продажу таких, продавця магазину «Продукти» на вул. П.Панча,12 у м. Львові ОСОБА_4, яка працює у ФОП ОСОБА_5 на підставі трудового договору.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що контролюючим органом при прийнятті оскаржуваних рішень, не було враховано той факт, що позивач ФОП ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем , одним із видів діяльності якого є Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, за кодом КВЕД 68.20.

ОСОБА_1 того, матеріали адміністративної справи містять договір оренди приміщення від 01.01.2018 року, у відповідності до умов якого ФОП ОСОБА_3 (Орендодавець) було передано ФОП ОСОБА_5 (Орендар) у строкове платне користування нежитлове приміщення: 30 кв.м., за адресою : м. Львів, вул. П.Панча,12.

Вказаний договір оренди діє з 01.01.2018 р по 31.12.2020 р.

Відповідно ФОП ОСОБА_3 не здійснює ні виробництво, ні реалізацію алкогольних напоїв, а тому підстав для притягнення останньої до відповідальності за діяльність, яку вона не здійснює, у контролюючого органу не було.

Також, відповідачем з матеріалів перевірки, зазначається, що ФОП ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність за адресою м. Львів, вул. Панча,18, однак з такими твердження відповідача суд не погоджується, оскільки останнім не надано будь-яких доказів здійснення позивачем за даною адресою підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб'єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб'єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб'єкта, визначених законом. Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб'єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб'єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Отже, суд дійшов висновку, що перед застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних санкції контролюючий орган зобов'язаний був, виключно на підставі належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону, встановити особу якою вчинено порушення, зміст порушення та наявність вини у вчиненні такою особою порушення.

Проте, ані на момент прийняття податкових повідомлень-рішень, ані на момент судового розгляду адміністративної справи, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що господарська діяльність в магазині «Продукти» на момент вчинення порушення здійснювалась ФОП ОСОБА_3

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При розгляді справи встановлено, що відповідач під час прийняття оскаржуваних рішень діяв не обґрунтовано та без врахуванням всіх обставин, які мають значення під час прийняття рішень, що зумовлює висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області від 02.10.2018 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (вул. Стрийська,35, м. Львів, 79003, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( ЄДРПОУ НОМЕР_4, місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Котлярська, 5/14) судовий збір у сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 квітня 2019 року.

Суддя Гулкевич І.З.