Справа № 200/12305/18-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №200/12305/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №200/12305/18-а (головуючий суддя І інстанції Бабаш Г.П., повний текст складено 07.03.2019 в м. Слов'янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_2 до Мангушського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Мангушського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив: визнати неправомірними дії Мангушського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області по проведенню рахунку пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнту середнього заробітку 1,50784; зобовязати Мангушське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок пенсії з використанням індивідуального коефіцієнту середнього заробітку 2,20 та зобовязати Мангушське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити заборгованість з моменту призначення пенсії по день перерахунку за урахуванням фактично отриманої пенсії.

В обґрунтування позову зазначив, що Управлінням Пенсійного фонду незаконно був використаний для розрахунку пенсії індивідуальний коефіцієнт середнього заробітку 1,50784, оскільки для розрахунку найбільш вигідним є період з 01.01.1988 по 31.12.1992 року та коефіцієнт середнього заробітку 2,20 (а.с. 4-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 95-97).

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення процесуального права, просить скасувати рішення, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову не врахував, що відповідач незаконно використовував для розрахунку пенсії індивідуальний коефіцієнт середнього заробітку 1,50784, тоді як найбільш вигідним для розрахунку коефіцієнта на момент призначення пенсії є період з 01.01.1988 по 31.12.1992 року та індивідуальний коефіцієнт середнього заробітку 2,20. Посилаючись на ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» наполягає на тому, що у разі використання коефіцієнту 2,20 пенсія за віком становила б 3174,71 грн., отже, на думку позивача, відповідач зменшив розмір, що підлягає до виплати пенсії за віком на 998,83 грн. Зазначив, що своїми діями відповідач порушив вимоги ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 100-102).

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Мангушському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 08 березня 2018 року та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року.

При призначенні пенсії позивачу враховано стаж 26 років 10 місяців 20 дні та врахована заробітна плата для розрахунку пенсії з 01 червня 1988 року по 31 грудня 1992 року та з 01 липня 2000 року по 31 січня 2015 року на підставі індивідуальних даних системи персоніфікованого обліку.

Для обчислення пенсії був взятий середній заробіток, що становить 8109,01 грн. (1,50784*5377,90 грн.) де: 1,50784- індивідуальний коефіцієнт заробітку, 5377,90 середній заробіток за 2 попередні роки, а саме 2-16, 2017).

Розмір пенсії з 08 березня 2018 року складає 2175,89 грн. (а.с. 8).

Не погодившись із встановленням індивідуального коефіцієнту при призначенні пенсії у розмірі 1,50784 позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що при призначенні позивачу пенсії, відповідач правильно визначив індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії у гривнях, Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону з якої обчислюється пенсія у гривнях, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Пунктом 1 ст. 40 Закону України «Про загальноообовязкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умову підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами а бо в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців,для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати розраховується, як сума коефіцієнтів заробітної плати поділити на кількість місяців заробітної плати для розрахунку пенсії.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до ч. 3 п. 1 ст. 40 Закону № 1058 за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю І групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, при призначенні пенсії позивачу враховано стаж 26 років 10 місяців 20 днів та взята заробітна плата з 01 червня 1988 року по 31 грудня 1992 року та з 01 липня 2000 року по 31 січня 2013 року на підставі індивідуальних даних системи персоніфікованого обліку, що складає 133 місяці. Отже період з 01 червня 1988 року по 31грудня 1992 року включений відповідачем в розрахунок заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що при призначенні позивачу пенсії, відповідач правильно визначив індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що чинним законодавством не встановлено право позивача самостійно визначати коефіцієнт заробітної плати для призначення/перерахунку пенсії, це є повноваженнями органу Пенсійного фонду України.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, включення в розрахунок заробітної плати тільки період роботи з 01.06.1988 по 31.12.1992 суперечить вимогам ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Як визначено п. 3 ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 200/12305/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

ОСОБА_3