Справа № 480/4287/18
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 квітня 2019 р. м. ХарківСправа № 480/4287/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - ОСОБА_1,

суддів - Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 по справі № 480/4287/18

за позовом ОСОБА_2

до Начальника Охтирського ВП ГУНП в Сумській області , Охтирського ВП ГУНП в Сумській області

про визнання необ'єктивною та неповною перевірки, визнання незаконними та протиправними дій, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 повернуто адміністративний позов ОСОБА_2 до Начальника Охтирського ВП ГУНП в Сумській області , Охтирського ВП ГУНП в Сумській області про визнання необ'єктивною та неповною перевірки, визнання незаконними та протиправними дій, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_2 подано до суду апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, в якій також просить суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання зазначає, що копію оскаржуваного судового рішення отримано 27.12.2018 та наводить причини пропуску процесуального строку, а саме: що позивач з 14.12.2018 по 24.12.2018, та з 17.01.2019 до 21.02.2019 знаходилась на лікуванні. Також в період з 08.01.2019 по 14.01.2019, з 05.02.2019 по 08.02.2019, та з 20.02.2019 по 06.03.2019 перебувала на лікуванні малолітня донька скаржника ОСОБА_3. В період з 13 по 14 березня 2019 року скаржник разом з донькою проходили медичне обстеження, за результатами якого призначено лікування строком на 18 днів. Також заявник вказує, що здійснює догляд за літньою бабусею ОСОБА_4, згідно рішення ЛКК, яка знаходиться під постійним домашнім наглядом та потребує постійної допомоги. Заявник зазначає, що дана обставина також є однією з причин пропуску строку на оскарження судового рішення у встановлений законодавством строк.

Також в обґрунтування заявлено клопотання скаржник вказує, що докази підтвердження перебування на лікуванні, а саме медичні довідки, будуть надані суду до огляду в судовому засіданні, та надає лише копію медичної довідки про встановлення діагнозу ОСОБА_5.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (п. 3 ч. 6 ст. 251 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване судове рішення прийнято 12.12.2018. Копію судового рішення отримано позивачем 27.12.2018, даний факт визнаний позивачем в апеляційній скарзі.

Апеляційна скарга позивачем подана до суду 05.04.2019, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду.

В такому випадку, приймаючи до уваги дату отримання копії оскаржуваного рішення, звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник пропустив встановлений законом строк.

Колегія суддів зазначає, що доказів, які б підтвердили пояснення викладені в апеляційній скарзі щодо причини пропуску строку на оскарження судового рішення, а саме: докази перебування на лікуванні ОСОБА_2 та її доньки ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не надано.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини не звільняють скаржника дотримуватись процесуальних строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Так, пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У рішенні у справі "Рябих проти Росії" ( 980_172 ) (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X) Європейський Суд з прав людини визначився, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення Устименко проти України випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача поважних причин для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Європейський Суд з прав людини одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Отже, обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави поновлення такого строку не можуть бути визнані поважними, оскільки, вони не підтверджені належними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла до висновку про визнання неповажними підстави поновлення строку апеляційного оскарження.

В даному випадку позивач не позбавлений права повторно звернутись із відповідним клопотання, надавши докази на підтвердження поважності підстав пропуску строку.

Керуючись ст.120 ст.121 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Визнати неповажними вказані в клопотанні, причини пропуску строку звернення з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 по справі № 480/4287/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис)ОСОБА_7 ОСОБА_8