Справа № 520/3181/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

23.04.2019 р. справа №520/3181/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова
пропро 1) визнання протиправною бездіяльності Індустріального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Харкові щодо зупинення нарахування та виплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком, 2) зобов'язання Індустріального обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Харкові поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з липня 2016 року, а також здійснити виплату ОСОБА_1 усієї суми пенсійної заборгованості за період з липня 2016 року по березень 2019 року включно, 3) допустити до негайного виконання рішення суду щодо зобов'язання перерахувати та виплатити всієї суми пенсії за віком, 4) зобов'язання Індустріального обднаного управління Пенсійного фонду України в м.Харкові протягом тридцяти днів з моменту ухвалення рішення у справі подати до суду звіт про виконання рішення, -

встановив:

Ухвалою суду від 02.04.2019р. позов прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження за правилами ст.263 КАС України. Ухвалою суду від 25.04.2019р. визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено строк звернення до суду.

Відповідно до вимог ст.262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочато 18.04.2019р.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин має право на одержання виплат за раніше призначеною пенсією, але внаслідок вчинення райУПФУ протиправного діяння коштів за пенсією з 01.07.2016р. по 31.03.2019р. не одержав.

Відповідач, Індустріальне ОУПФУ м.Харкова, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що рішення про припинення виплат за пенсією обумовлено обєктивними чинниками, а саме: відсутністю необхідних доказів постійного проживання пенсіонера на території України, де безперешкодно функціонують органи державної влади України.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що позивач є громадянином України, має правовий статус внутрішньо переміщеної особи, як пенсіонер знаходиться на обліку в установі відповідача, з 01.07.2016р. припинив одержувати кошти за пенсією.

При цьому, даних про припинення нарахувань за пенсією або скасування рішення про призначення пенсії (чи втрати юридичної дії цього рішення у будь-який інший спосіб) матеріали справи не містять.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених діянь владного субєкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу соціального захисту громадян шляхом пенсійного забезпечення унормовані, насамперед, приписами ст.46 Конституції України, ст.25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, випадки, коли відбувається припинення виплат за пенсією, викладені у ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", де передбачено, що підставою для припинення виплат є рішення суду або рішення тероргану ПФУ, а приводом для прийняття такого рішення: призначення пенсії за недостовірними документами; подія смерті особи; подія неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; інші випадки згідно з законом.

Водночас із цим, суд зауважує, що іншого закону з приводу визначення таких приводів не існує.

Правовий висновок відносно застосування ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні і приводи, і підстави для припинення виплати пенсії, визначені ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний субєкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України України в частині своєчасного та повного проведення платежів за призначеною пенсією.

Разом із тим, суд зазначає, що за загальним правилом бездіяльністю є пасивна правова поведінка особи, яка втілюється у невчиненні компетентним субєктом управлінської функції, а підставою для кваліфікації бездіяльності як протиправної є нереалізація владного повноваження за умови існування приводу для виконання покладеного законом завдання.

У ході розгляду справи судом достеменно встановлено, що відповідачем з 01.07.2016р. позивачу припинено виплату пенсії на підставі інформації, отриманої з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, про що зазначено у відзиві на адміністративний позов.

Підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 382 КАС України судом не виявлено.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, місцезнаходження - 61123, м. Харків, просп.МосковськийАДРЕСА_1; дата народження - 17.07.1947р.) з 01.07.2016р.

Зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова поновити з 01.07.2016р. по 31.03.2019р. нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, місцезнаходження - 61123, м. Харків, просп.МосковськийАДРЕСА_1; дата народження - 17.07.1947р.) і допустити негайне виконання у межах платежу за один місяць.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Старосєльцева