Справа № 420/5559/18
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5559/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенко О.М.;

при секретарі судового засідання - Любімовій О.Є.

за участю:

представника позивача - Селюкової А.В. (адвоката, згідно ордеру та договору),

представника відповідача - Бутрик А.О.(за довіреністю), -

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "РКС АГРОСЕЙЛ" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірними дій Головного управління ДФС в Одеській області по складенню акту камеральної перевірки №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "РКС АГРОСЕЙЛ" до Головного управління ДФС в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії ГУ ДФС в Одеській області по складенню акту камеральної перевірки №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проведеною камеральною перевіркою встановлено, що в порушення п.195.5, ст.195, п,200.1 ст.200, абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України підприємством ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявленого на рахунок платника у розмірі 12880623 грн. Позивач вважає, що дії ГУ ДФС України в Одеській області є протиправними та підлягають визнанню незаконними, з огляду на наступне.

Як вказує позивач, ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» станом на 01.10.2018 року перебуває на обліку в ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеської області.

ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» подано до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію за червень 2018 року від 19.07.2018 року №128982, а також, надано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням помилок за червень 2018 року від 21.09.2018 року №.

Позивач зазначає, що декларація із додатком - заявою про бюджетне відшкодування податку на додану вартість відповідає вимогам Податкового кодексу України.

У позові також зазначено, що при проведенні перевірки використовувались дані інформаційно-аналітичних систем державної фіскальної служби: ІС «Податковий блок»; «Архів електронної податкової звітності», Єдиний реєстр податкових накладних, Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДФС України.

З посиланням на положення ст.48, п.49.9 ст.49, п.75.1 ст.75, ст.86, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, п.3, п.4 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015 року №757, позивачем зазначено, що контролюючим органом не було вжито заходів для виконання припису закону про перенесення терміну проведення перевірки до дати відновлення та надання документів в межах визначених строків.

Ухвалою суду від 30.10.2018 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

21 листопада 2018 року за вх. №35733/18 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 30.10.2018 року, в якій ТОВ "РКС АГРОСЕЙЛ" зазначено інформацію, про необхідність надання якої було вказано судом та до якої додані докази, про які зазначалось в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "РКС АГРОСЕЙЛ", відкрито провадження у справі за даною позовною заявою та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України.

30 листопада 2018 року за вх.№36925/18 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи №420/5559/18 за правилами загального позовного провадження.

06 грудня 2018 року вх.№37739/18 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю "РКС АГРОСЕЙЛ" до Головного управління ДФС в Одеській області про зміну позовних вимог, в якій позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2018 року, прийняте Головним управлінням ДФС в Одеській області (т.1 а.с.77-80).

В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачем зазначено, що відповідачем проведено 18.10.2018 року камеральну перевірку позивача з питань нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку по уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2018 року від 21.09.2018 року, за результатами якої складено акт камеральної перевірки.

На підставі вказаного акту камеральної перевірки 12.11.2018 року ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № про відшкодування податкового зобов'язання та штрафних санкцій у розмірі 16100779 грн., яке отримано позивачем 27.11.2018 року.

Позивач вважає, що прийняте податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2018 року є протиправними та підлягає скасуванню з підстав порушення права на податкове відшкодування позивачу, з огляду на наступне.

ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» зазначає, що станом на 29.11.2018 року перебуває на обліку у ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеської області та 19.07.2018 року подало до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію за червень 2018 року. Разом з декларацією позивачем було подано розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 12880623 грн.

17.09.2018 року позивачем надано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням помилок за червень 2018 року, яким ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» відмовилось від бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 12880623 грн.

21.09.2018 року позивачем надано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням помилок за червень 2018 року.

Нормативно обґрунтовуючи власні доводи приписами п.49.9 ст.49, п.187.8 ст.187 Податкового кодексу України, позивач зазначає, що його право на відшкодування ПДВ підтверджується вантажними митними деклараціями за період лютий - березень 2017 року.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на положення п.16 постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №450 «Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій», п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 ст.201, пп. «а» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України позивач зазначає, що відповідно до уточнень, поданих позивачем 21.09.2018 року та квитанції №2, ТОВ«РКС АГРОСЕЙЛ» заявило про бюджетне відшкодування.

Таким чином, у позові зазначається, що враховуючи те, що при імпорті товарів бюджетному відшкодуванню підлягає та частина від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах до Державного бюджету України, тому незалежно від того, чи проведено розрахунки з постачальником - нерезидентом, суми ПДВ, сплачені платником податку до Державного бюджету України при імпорті придбаних у нерезидента товарів, за умови належним чином оформленої вантажної митної декларації, включаються до складу податкового кредиту та, відповідно, підлягають бюджетному відшкодуванню.

Тому, як стверджує позивач, висновки акту камеральної перевірки №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року, і як наслідок, податкове повідомлення-рішення № є протиправними.

13 грудня 2018 року за вх. №38928/18 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява (т.2 а.с.222), в якій ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» просить суд вважати заяву про зміну позовних вимог, яка подана 06.12.2018 року заявою про збільшення позовних вимог, а також просить суд прийняти вимоги заяви про збільшення позовних вимог в наступній редакції:

- визнати неправомірними дії ГУ ДФС в Одеській області по складенню акту камеральної перевірки №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.11.2018 року, видане Головним управлінням ДФС в Одеській області.

17 грудня 2018 року за вх. №39419/18 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із доказами направлення його копії на адресу позивача (т.2 а.с.223-226а), в якому Головне управління ДФС в Одеській області зазначає, що не погоджується з доводами позивача, у зв'язку з наступним.

З посиланням на фактичні обставини справи щодо проведення камеральної перевірки, за результатами якої складено акт №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року та щодо прийняття податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2018 року на підставі цього акту перевірки, відповідач зазначає, що згідно висновків даного акту перевірки в порушення п.198.5 ст.198, п.200.1. ст..200, абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України підприємством ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» () завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ, заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 уточнюючого розрахунку з ПДВ за червень 2018 року) у розмірі 12880623 грн.

Так, згідно з поданим ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2018 року від 21.09.2018 року № задекларовано суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (відображена у рядку 20.2.1 декларації - 12880623 грн.).

Нормативно обґрунтовуючи власні доводи приписами пп.75.1.1 п.75.1 ст.75, п.76.3 ст.76 Податкового кодексу України, ГУ ДФС в Одеській області стверджує, що камеральна перевірка поданого ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» уточнюючого розрахунку проведена повністю у відповідності із вказаними вимогами законодавства. В свою чергу, як вказано у відзиві, акт камеральної перевірки не є актом індивідуальної дії, який за своєю природою породжує безпосередні зміни в майновому стані платника податку, або впливає на права чи обов'язки відповідного підприємства.

При цьому, як зазначає відповідач, в ході перевірки встановлено, що згідно з поданою до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області податковою декларацією за червень 2018 року від 19.07.2018 року №128982 підприємство ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» заявило до відшкодування з бюджету суму 12880623 грн. (період виникнення від'ємного значення - лютий, березень 2017 року).

17.09.2018 року підприємство самостійно відмовилось від заявленої до відшкодування суми ПДВ та подало уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2018 від 17.09.2018 року №. Проте, 20.09.2018 року підприємство безпідставно отримало на розрахунковий рахунок у банку суму ПДВ у розмірі 12880623 грн., в автоматичному режимі, при цьому відмовившись від заявленої до відшкодування суми ПДВ. Станом на 18.10.2018 року підприємством не повернуто безпідставно отриману суму до бюджету.

Таким чином, як вказує відповідач, підприємство уточнюючим розрахунком від 21.09.2018 № вдруге заявило до відшкодування від'ємне значення ПДВ (лютий, березень 2017), яке вже отримано на рахунок платника.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "РКС АГРОСЕЙЛ".

Ухвалою суду від 18.12.2018 року судом:

- прийнято до розгляду заяву представника позивача про збільшення позовних вимог у справі №420/5559/18 (вх. №37738/18 та вх. №38928/18);

- вирішено здійснювати подальший розгляд адміністративної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РКС АГРОСЕЙЛ" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірними дій Головного управління ДФС в Одеській області по складенню акту камеральної перевірки №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2018 року, прийнятого Головним управлінням ДФС в Одеській області в порядку загального позовного провадження;

- призначено підготовче засідання по справі на 15.01.2019 року о 16:00 год. та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 15.01.2019 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання, за клопотанням представника позивача судом відкладено підготовче засідання на 28.01.2019 року об 11:00 год.

У підготовчому засіданні 28.01.2019 року судом встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи та зазначено представникам сторін про необхідність надання до суду додаткових доказів.

Ухвалою суду від 28.01.2019 року судом продовжено шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі №420/5559/18 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання по даній адміністративній справі на 18.02.2019 року.

07 лютого 2019 року за вх. №4563/19 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів, згідно переліку, наведеного у ньому (т.3 а.с.16-24).

15 лютого 2019 року за вх. №5538/19 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів, згідно переліку, наведеного у ньому (т.3 а.с.25-59).

Ухвалою суду від 18.02.2019 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання, судом залучено до матеріалів справи вищевказані клопотання разом із доданими документами та оголошено перерву у судовому засіданні до 05.03.2019 року о 16:30 год.

22 лютого 2019 року за вх. №6605/19 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до матерів справи платіжних доручень та рішень Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2017 року по справі №815/1933/17 та від 01.06.2017 року по справі №815/1972/17 (т.3 а.с.66-126).

05 березня 2019 року за вх. №ЕП/1674/19 засобами електронної пошти та 05.03.2019 року за вх. №8034/19 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення (т.3 а.с.127-138), в яких, зокрема, зазначено, що згідно тексту позовної заяви та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, ТОВ «РКС Агросейл» наполягає на тому, що 21.09.2018 року було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням помилок за червень 2018 року із відображенням суми у розмірі 12880623 грн. в якості бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок.

В свою чергу, як стверджує відповідач, позивачем не враховано приписи п. 200.4, п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України, згідно яких платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідач, з посиланням на п.9 розд.3, п.5 розд.4 Порядку №21, п.50.1 ст.50 ПК України зазначає, що зміна задекларованої суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку не може розцінюватись як виявлення помилки, а отже у позивача відсутні підстави для подання уточнюючого розрахунку.

Відповідач стверджує, що суму податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, платник ПДВ має право задекларувати виключно у рядку 20.2.1 податкової декларації звітного податкового періоду.

При цьому, відповідач стверджує, що позивач жодним чином не спростовує факт здійснення 20.09.2018 року контролюючим органом бюджетного відшкодування ПДВ за поданою декларацією за червень 2018 року від 19.07.2018 року. Відповідач вважає, що відображена у надісланому 21.09.2018 року засобами електронного зв'язку та прийнятому уточнюючому розрахунку сума у розмірі 12880623 грн. в якості бюджетного відшкодування в рядку 20.2.1 (на розрахунковий рахунок), - за своєю суттю є повторним заявленням аналогічної суми до бюджетного відшкодування.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання, судом залучено до матеріалів справи вищевказане клопотання з доданими документами і письмові пояснення відповідача та оголошено перерву до 12.03.2019 року о 16:45 год.

Ухвалою суду від 12.03.2019 року судом закрито підготовче провадження в даній адміністративній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "РКС АГРОСЕЙЛ" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірними дій Головного управління ДФС в Одеській області по складенню акту камеральної перевірки №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2018 року та призначено справу №420/5559/18 до судового розгляду по суті на 12 березня 2019 року після закриття підготовчого провадження у цій справі.

У судовому засіданні 12.03.2019 року судом заслухано вступне слово представника позивача та оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 04.04.2019 року о 15:20 року.

04 квітня 2019 року безпосередньо у судовому засіданні представником позивача надано до суду клопотання про залучення до матеріалів справи копії договору оренди від 18.02.2017 року (т.3 а.с.158-160).

Ухвалою суду від 04.04.2019 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання судом залучено до матеріалів справи вищевказане клопотання разом із доданим договором.

У судовому засіданні 04.04.2019 року судом заслухано додатково вступне слово іншого представника позивача, вступне слово представника відповідача, досліджено письмові докази, які містяться в матеріалах справи, повідомлено позивача про необхідність надання додаткових доказів та оголошено перерву у судовому засіданні до 10.04.2019 року о 15:20 року.

10 квітня 2019 року за вх. №12949/19 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, згідно переліку, наведеного у ньому (т.3 а.с.166-200).

Ухвалою суду від 10.04.2019 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання судом залучено до матеріалів справи вищевказані докази.

У судовому засіданні 10.04.2019 року представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві (уточненій), у наданих під час розгляду справи усних поясненнях, та зважаючи на подані до суду докази.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.04.2019 року заявлений позов не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, письмових поясненнях та в акті перевірки, а також, зважаючи на подані до суду докази.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, промову в судових дебатах, ознайомившись із заявами сторін по суті справі, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються ці заяви, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «РКС АГРОСЕЙЛ» зареєстровано як юридична особа 07.07.2016 року та з 07.07.2016 року взято на податковий облік в органах ДПІ; станом на момент проведення камеральної перевірки підприємство перебувало на обліку в ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області, та було, зокрема, платником податку на додану вартість (т.1 а.с.18-23).

Судом встановлено, що 19.07.2018 року ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» подало до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2018 року, яка зареєстрована 19.07.2018 року за №128982 (т.1 а.с.58-59, т.3 а.с.27-28). У рядку 20.2 (додатки Д3, Д4) «підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1+20.2.2) (рядок 3 Д3)» вказаної декларації позивачем зазначено суму податку на додану вартість у розмірі 12880623 грн.

Також 19.07.2018 року разом із вказаної податковою декларацією підприємство подало:

- розрахунок суми бюджетного відшкодування за звітний період червень 2018 року (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість), в якому зазначено загальну суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 12880623,00 грн. (період виникнення від'ємного значення - лютий, березень 2017 року) (т.1 а.с.60, т.3 а.с.29);

- заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізовується, а обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д 4) (т.1 а.с.61-62, т.3 а.с.30-31). У вказаній заяві зазначено, що відповідно до ст.200 розділу V Кодексу бюджетне відшкодування, визначене у податковій декларації за звітний (податковий) період (рядок 20.2) з податку на додану вартість за червень 2018 року складає 12880623 грн.;

- розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д 5) (т.1 а.с.63-64, т.3 а.с.32-33).

17.09.2018 року ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» подало до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2018 (від 17.09.2018 року №), згідно якого у рядку 20.2 підприємство зменшило суму бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 12880623 грн. (т.3 а.с.34-35).

Також, 17.09.2018 року позивачем було подано до контролюючого органу разом із вказаним уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань: розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) та заява про повернення суми бюджетного відшкодування із « 0» показниками, довідка про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду (т.3 а.с.36-41).

Таким чином, 17.09.2018 року підприємство самостійно відмовилось від заявленої до бюджетного відшкодування суми ПДВ, що не було спростовано представниками позивача під час розгляду справи.

При цьому, судом встановлено, що 21.09.2018 року позивачем складено та подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок (№ за вересень 2018 року), в якому зазначено, що звітним (податковим) періодом, що уточнюється є червень 2018 року (т.1 а.с.66-68, т.3 а.с.42-43) та яким уточнено показники:

- рядка 20 «Сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 ст.200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 1-.1» та зазначено: в графі «показник, який уточняється» значення « 12880623», в графі «уточнений показник» значення « 12880623» в графі «різниця» значення «-»;

- рядка 20.2 «підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1+рядок 20.2.2 (рядок 3 Д3)» та зазначено: в графі «показник, який уточняється» значення «-», в графі «уточнений показник» значення « 12880623» в графі «різниця» значення « 12880623»;

- рядка 20.3 «зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 20-рядок 20.1-рядок 20.2)» та зазначено: в графі «показник, який уточняється» значення « 12880623», в графі «уточнений показник» значення «-» в графі «різниця» значення «-12880623»;

- рядка 21 «сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 19.1+рядок 20.1 уточнюючого розрахунку) переноситься з рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» та зазначено: в графі «показник, який уточняється» значення « 12880623», в графі «уточнений показник» значення «-» в графі «різниця» значення «-12880623».

Також, 21.09.2018 року позивачем було подано до контролюючого органу разом із вказаним уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань: розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) та заява про повернення суми бюджетного відшкодування, довідка про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду (т.1 а.с.69-73, т.3 а.с.44-49).

Таким чином, позивачем було знову заявлено до бюджетного відшкодування суму у розмірі 12880623 грн.

При цьому, з матеріалів справи судом встановлено, що 01.10.2018 року листом №14071/10/15-32-12-02-03 ГУ ДФС в Одеській області повідомило позивача про те, що підприємством позивача 19.07.2018 року подано декларацію з ПДВ за червень 2018 року із заявленою сумою бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок у розмірі 12880623 грн. 17.09.2018 року уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок, підприємство ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» () самостійно відмовилось від бюджетного відшкодування ПДВ у повному обсязі.

Однак, як зазначено у цьому листі, у зв'язку з «технічними» проблемами програмного забезпечення обліку заявлених до відшкодування сум ПДВ, 20.09.2018 року підприємством ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» () в автоматичному режимі отримано бюджетне відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок у розмірі 12880623 грн. по декларації з ПДВ за червень 2018 року, у зв'язку із чим звернуто увагу позивача на те, що підприємство ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» повинно самостійно повернути відповідні грошові кошти, які були ним неправомірно отримані на розрахунковий рахунок, з якого надійшли кошти з призначенням платежу «повернення помилково отриманого відшкодування згідно платіжного доручення від 20.08.2018 року №32943080» (т.3 а.с.22-23).

Судом встановлено, що 18.10.2018 року заступником начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Бульбою Т.А. відповідно до п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України, в порядку, встановленому ст.76 глави 8 розділу ІІ ПК України проведено камеральну перевірку ТОВ «АКС АГРОСЕЙЛ» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку по уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2018 року від 21.09.2018 року №0, за результатами якої складено акт від 18.10.2018 року №32360/15-32-12-02/40637168 (т.1 а.с.25-33).

У висновку даного акту зазначено, що проведеною камеральною перевіркою встановлено, що в порушення п. 198.5 ст.198, п.200.1. ст.200, абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України підприємством ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» () завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ, заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 уточнюючого розрахунку з ПДВ за червень 2018 року) у розмірі 12880623 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 12.11.2018 року №, яким визначено, що на порушення п.198.5 ст.198, п.200.1 ст.200, абз.б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ заявленого на рахунок платника у банку у розмірі 12880623 грн. по декларації № від 21.09.2018 року за червень 2018 року, та до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 3220156 грн. (т.1 а.с.83).

Не погодившись з діями ГУ ДФС в Одеській області по складенню акту камеральної перевірки №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року та податковим повідомленням-рішенням № від 12.11.2018 року, позивач оскаржив ці дії та вказане рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даним позовом (враховуючи подані до нього уточнення).

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій Головного управління ДФС в Одеській області щодо складання акту №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року, суд виходить з наступного.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п.76.1 ст.76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Відповідно до п.76.2 ст.76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 76.3 статі 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.86.2 ст.86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В свою чергу, ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

У даному випадку акт камеральної перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що, в свою чергу, відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні приписів КАС України.

Дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді. Заперечення, зауваження до акта перевірки (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язків характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків.

Отже, акт перевірки є носієм певної інформації про виявлені органом фіскальної служби порушення вимог податкового законодавства, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення органу фіскальної служби, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, тобто податкового повідомлення-рішення.

Вказана позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного суду, викладеними в постанові від 27.03.2018 року по справі №813/2524/17, а саме, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення та документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта не може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Враховуючи викладене, суд вважає, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, діяльність яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 10 вересня 2013 року у справі №21-237а13, а також висловлена, зокрема у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №811/119/13-а (адміністративне провадження №К/9901/4405/18), від 16 травня 2018 року у справі №826/15718/14 (адміністративне провадження №К/9901/5916/18, К/9901/5914/18).

Таким чином, вимога позивача про визнання протиправними дій Головного управління ДФС в Одеській області щодо складання акту №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року не підлягає задоволенню, оскільки такі дії самі по собі не породжують для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права й обов'язки.

Вирішуючи позовну вимогу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2018 року, суд виходить з наступного.

Спірне податкове повідомлення-рішення, яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ та застосовано штрафну санкцію базується на викладених в акті перевірки висновках податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Вказані висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані наступним.

Так, у розділі 3 «Перевірка достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку по уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2018 від 21.09.2018 №» акту перевірки зазначено, що аналізом відображення показників даних податкової звітності з податку на додану вартість по уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2018 від 21.09.2018 № встановлено відхилення, а саме:

- за даними платника р.20.2.1 уточнюючого розрахунку складає 12880623 грн.;

- за даними перевірки р.20.2.1 уточнюючого розрахунку складає 0;

- відхилення - 12880623 грн.;

Як зазначено в акті камеральної перевірки, причиною наявності від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від'ємне значення ПДВ) протягом лютого-березня 2017 року є: не реалізовані залишки імпортованого товару синтетичного полотна, біжутерії, швацької фурнітури, бірки, взуття та інше з Китаю, Об'єднаних Арабських Еміратів, Кореї, Туреччини, Тайвані.

Крім цього, згідно аналізу баз ЄРПН встановлено, що підприємство не придбавало послуги з перевезення ТМЦ, зберігання ТМЦ.

Посилаючись на приписи п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.195.1 ст.195, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, пп.14.1.36, пп.14.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, в акті зазначається, що по підприємству TOB "РКС АГРОСЕЙЛ" () за період з квітня 2017 по момент проведення камеральної перевірки не встановлено використання відповідної продукції (синтетичні полотна, біжутерія, швацька фурнітура, бірки та іншого товару, імпортованого з Китаю, Об'єднаних Арабських Еміратів, Кореї, Туреччини, Тайвані) в операціях з продажу. Крім цього, відповідна продукція не приймала участі у проведенні експортних операцій (фактичний перетин кордону України відсутній), при цьому, внесена до розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ (згідно із додатком №3 до уточнюючого розрахунку з ПДВ за червень 2018 року на загальну суму ПДВ у розмірі 12880623 грн.).

Відповідне, як зазначено в акті, свідчить про відсутність використання в господарських операціях (реалізації продукції на адресу нерезидентів або резидентів України) та свідчить про безпідставність заявленої на відшкодування суми ПДВ на розрахунковий рахунок підприємством ТОВ "РКС АГРОСЕЙЛ", оскільки відсутній факт використання у господарській діяльності залишків імпортованого товару більш ніж 1,5 роки. Таким чином, при наявності нереалізованої продукції (залишки синтетичного полотна, біжутерії, швацької фурнітури, бірки та інше - імпорт з Китаю, ОАЕ, Кореї, Туреччини) на загальну суму ПДВ у розмірі 12880623 грн., ТОВ "РКС АГРОСЕЙЛ" мало б нарахувати податкові зобов'язання на відповідну суму ПДВ у розмірі 12880623 грн. Однак, підприємством не здійснено декларування податкових зобов'язань з ПДВ.

В акті також вказано, що аналізом стану розрахунків бюджету з підприємством ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» по сумам ПДВ, які сформовано у періодах виникнення від'ємного значення лютий, березень 2017 року, заявленого до відшкодування на розрахунковий рахунок, встановлено наступне.

Згідно з поданою до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області податковою декларацією за червень 2018 року від 19.07.2018 №128982 підприємство ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» заявило до відшкодування з бюджету суму 12880623грн. (період виникнення від'ємного значення лютий, березень 2017 року).

17.09.2018 року підприємство самостійно відмовилось від заявленої до відшкодування суми ПДВ та подало уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2018 від 17.09.2018 №.

Проте, 20.09.2018 року підприємство безпідставно отримало на розрахунковий рахунок у банку суму ПДВ 12880623грн. в автоматичному режимі, при цьому, відмовившись від заявленої до відшкодування суми ПДВ.

Як зазначено в акті, станом на 18.10.2018 року підприємством безпідставно отриману суму в бюджет не повернуто.

Таким чином, підприємство уточнюючим розрахунком від 21.09.2018 № вдруге заявило до відшкодування від'ємне значення ПДВ (лютий, березень 2017), яке вже отримано на рахунок платника.

На підставі вищевказаного, в акті перевірки зазначено, що в порушення п.198.5 ст.198, п.200.1. ст.200, абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, підприємством ТОВ "РКС АГРОСЕЙЛ" завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 уточнюючого розрахунку з ПДВ за червень 2018 року) у розмірі 12880623 грн.

У пункті 3.2 акту зазначено, що причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від'ємне значення ПДВ) є не реалізовані залишки імпортованого товару - синтетичні полотна, біжутерія, швацька фурнітура, бірки та інше з Китаю, ОАЕ, Кореї, Туреччини.

Аналізом результатів опрацювання податкової звітності за звітний (податковий) період, за наслідками якого виникло від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, встановлено не підтверджену суму бюджетного відшкодування за червень 2018 року у розмірі 12880623 грн.

Суд погоджується з вказаними вище висновками акту перевірки щодо завищення позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ, заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 уточнюючого розрахунку з ПДВ за червень 2018 року) у розмірі 12880623 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку. У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно з п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з абз. б) п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідно до п. 200.7 ст.200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

У строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу (п.200.10 ст.200 ПК України).

Таким чином, відповідно до п. 200.7 ст.200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п. 9 розділу III Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, декларація подається платником за звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог Кодексу.

Згідно з п.п.1,2,3 розд. IV Порядку № 21, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 розділу II Кодексу.

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути додані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Відповідно до п.5 розд. IV Порядку № 21 зміна напряму узгодженого бюджетного відшкодування за рішенням платника податку здійснюється шляхом подання до контролюючого органу уточнюючого розрахунку до декларації за звітний (податковий) період, в якому було задеклароване таке бюджетне відшкодування.

Згідно з п.50.1 ст.50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

З урахуванням наведених вище приписів законодавства, суд погоджується із доводами відповідача, що зміна задекларованої суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку, не може розцінюватись як виявлення помилки, а отже у позивача були відсутні підстави для подання уточнюючого розрахунку.

Більш того, як вбачається з наведених приписів, суму податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, платник ПДВ має право задекларувати виключно у рядку 20.2.1 податкової декларації звітного податкового періоду.

Тобто, не у поданому уточнюючому розрахунку, а саме в податковій декларації звітного податкового періоду.

В свою чергу, суд зазначає, що лише у разі декларування платником податку на додану вартість суми бюджетного відшкодування в рядку 20.2.1 податкової декларації звітного періоду, такий платник може в якості зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування подати уточнюючий розрахунок із визначенням нового порядку зарахування від'ємного значення з ПДВ: або із заявленням у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету, або шляхом зарахування до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду.

Що стосується повернення позивачу 20.09.2018 року суми бюджетного відшкодування у розмірі 12880623 грн., суд зазначає наступне.

Під час розгляду даної адміністративної справи представниками позивача не спростовувався факт повернення позивачу суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 12880623 грн. за поданою податковою декларацією за червень 2018 року від 19.07.2018 №128982.

Крім того, представник позивача стверджувала, що вказана сума бюджетного відшкодування підприємством отримана правомірно, та підприємство не має намірів повертати цю суму до бюджету.

Відповідно до абз. б) п.200.12 ст.200 ПК України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов'язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна).

Як встановлено судом, ТОВ «РКС Агросейл» до поданого уточнюючого розрахунку від 21.09.2018 року було додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4), яка також датована 21.09.2018 року та містить інформацію про заявлення до відшкодування на розрахунковий рахунок підприємства 12880623 грн. з податку на додану вартість.

Згідно з п.200.7.2 ст.200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Таким чином, відображена у надісланому 21.09.2018 року засобами електронного зв'язку та у прийнятому уточнюючому розрахунку сума у розмірі 12880623 грн. в якості бюджетного відшкодування в рядку 20.2.1 (на розрахунковий рахунок), - за своєю суттю є повторним заявленням аналогічної суми до бюджетного відшкодування.

Отже, за таких обставин вбачається, що підприємство хоче отримати повторно заявлену до бюджетного відшкодування суму у розмірі 12880623 грн., що є неприпустимим, з огляду на наведені судом обставини та приписи діючого законодавства.

Щодо посилання в акті перевірки на те, що за період з квітня 2017 по момент проведення камеральної перевірки не встановлено використання відповідної придбаної позивачем продукції (синтетичні полотна, біжутерія, швацька фурнітура, бірки та іншого товару, імпортованого з Китаю, Об'єднаних Арабських Еміратів, Кореї, Туреччини, Тайвані) в операціях з продажу, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що під час розгляду справи з боку позивача до суду не було надано жодних доказів, які б спростовували дані твердження відповідача. Крім того, заяви по суті справи позивача також не містять доводів на спростування таких тверджень відповідача.

При цьому, посилання представників позивача під час розгляду справи на те, що вказаний товар наразі є нереалізованим та зберігається у позивача, судом не приймаються до уваги, оскільки:

-по-перше, належних доказів на підтвердження даних обставин з боку позивача до суду протягом всього судового розгляду справи надано не було;

- по-друге, надані з боку позивача у копіях: договори оренди нежитлового приміщення, за якими позивач орендує приміщення під склад, додаткові угоди до договорів, акти надання послуг (т.3 а.с.160, 166-200) жодним чином не свідчать про те, що саме вищевказані товари зберігались позивачем у таких складських приміщеннях, оскільки у актах надання послуг лише зазначається найменування послуг як «користування об'єктом оренди» у відповідних місяцях 2017-2019 років. При цьому, доказів того, що вищевказана придбана продукція оприбуткована позивачем за адресами складських приміщень, до суду надано не було.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч.ч.1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, суд зазначає, що під час розгляду справи позивачем надано до суду лист від 25.10.2018 року вих. №25/10/18-1, адресований ГУ ДФС в Одеській області, в якому ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» повідомило податковий орган про втрату первинних документів (т.3 а.с.18).

У переліку додатків до вказаного листа, позивачем зазначено повідомлення Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУ НП в Одеській області від 25.10.2018 року №36/ЕО-56585, копію якого також надано до суду (т.1 а.с.19). У вказаному повідомленні Приморський відділ поліції в місті Одесі ГУ НП в Одеській області вказав, про те, що місцезнаходження втрачених документів не вдалось встановити та рекомендовано позивачу звернутись за місцем їх видачі.

У відповідь на вищевказаний лист від 25.10.2018 року вих. №25/10/18-1 відповідачем на адресу позивача направлено лист №16437/10/15-32-14-14-10 від 21.11.2018 року, в якому зазначено положення ст.44 Податкового кодексу України та вказано, що ТОВ «РКС АГРОСЕЙЛ» необхідно протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження листа про втрату до контролюючого органу, відновити втрачені документи та повідомити про це ГУ ДФС в Одеській області та контролюючий орган за місцем обліку (т.3 а.с.20-21).

Верховний Суд у постанові від 06.11.2018 року по справі №815/4320/17 висловив позицію, що платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання вищевказаних документів, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи. У разі втрати первинних документів платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Отже, при розгляді даної справи, судом не приймаються до уваги надані з боку позивача листи щодо втрати документів, оскільки позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що він повідомив про втрату документів у п'ятиденний строк з дня такої події контролюючий орган за місцем обліку та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідних митних декларацій.

Враховуючи ненадання позивачем контролюючому органу та до суду копій первинних документів на підтвердження реалізації ТМЦ на загальну суму ПДВ 12880623 (втрачених чи відновлених), відсутність доказів, що підтверджують наявність імпортованого товару у позивача, доказів щодо його зберігання позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість твердження контролюючого органу щодо завищення ТОВ "РКС АГРОСЕЙЛ" суми бюджетного відшкодування за червень 2018 року у сумі 12880623 грн.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2018 року.

Решта доводів позивача в частині посилання на положення Податкового кодексу України висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "РКС АГРОСЕЙЛ" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірними дій Головного управління ДФС в Одеській області по складенню акту камеральної перевірки №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року та про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2018 року не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

10.04.2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлено у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.

Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, з урахуванням наведених приписів ч.1, ч.6 ст.120 КАС України, останнім днем для складання рішення суду у повному обсязі по вказаній справі є 22.04.2019 року.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 76, 77, 90, 120, 139, 193, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "РКС АГРОСЕЙЛ" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірними дій Головного управління ДФС в Одеській області по складенню акту камеральної перевірки №32360/15-32-12-02/40637168 від 18.10.2018 року та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2018 року - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 22.04.2019 року.

Суддя О.М. Соколенко

.