Справа № 640/4432/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 квітня 2019 року м. Київ № 640/4432/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови від 27.12.2017р. про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови державного виконавця від 27.12.2017р. у виконавчому провадженні № 50311757.

Одночасно з позовом позивач заявив клопотання про поновлення адміністративного строку звернення до суду, яке мотивовано тим, що оскаржувану постанову державного виконавця ним було оскаржено до Печерського районного суду м. Києва, проте останній ухвалою від 27.11.2018р. закрив провадження у справі у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2019р. суд визнав не поважними наведені позивачем причини пропуску строку, а позовну заяву залишено без руху для надання позивачу строку для подання клопотання про поновлення пропущеного строку, де вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з доданням відповідних доказів на їх підтвердження.

Зокрема, суд зазначив, що з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2018р. у справі № 757/9754/13-ц, розміщеній в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що представник позивача ОСОБА_2 була присутня в судовому засіданні 27.11.2018р. під час оголошення ухвали, отже була обізнана про судове рішення про закриття провадження у справі № 757/9754/13-ц, проте з даною позовною заявою позивач звернувся 14.03.2019р., тобто майже через чотири місяці.

Крім того, позовну заяву було залишено без руху у зв'язку з не сплатою судового збору у необхідному розмірі.

11.04.2019р. позивачем на виконання вимог ухвали від 21.03.2019р. подано квитанцію № 83477 від 08.04.2019р. про сплату судового збору у сумі 8 836,60 грн. та заяву про усунення недоліків, де вказані інші підстави для поновлення пропущеного строку. Зокрема, на поважність причин пропуску строку звернення до суду представник позивача вказав, що дійсно, представник позивача ОСОБА_2 була присутня у судовому засіданні 26.11.2018, однак 26.11.2018 о 18:23:57 суд для постановлення рішення у справі видалився до нарадчої кімнати. Під час виходу суду з нарадчої кімнати і оголошення ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2018 у справі №757/9754/13-ц, що відбулося наступного дня, 27.11.2018 о 9:17:52, представник позивача ОСОБА_2 не була присутня. Відтак, представник позивача ОСОБА_2 не була обізнана про судове рішення у справі №757/9754/13-ц.

Проте суд вважає неповажними такі підстави для поновлення пропущеного строку, з огляду на наступне.

Згідно статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною п'ятою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2018р. у справі № 757/9754/13-ц, розміщеній в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що представник позивача ОСОБА_2 була присутня в судовому засіданні 27.11.2018р. під час оголошення ухвали, отже була обізнана про судове рішення, проте з даною позовною заявою позивач звернувся 14.03.2019р.

Суд вважає необгрунтованим та неповажним посилання представника позивача, що його не було в судовому засідання 27.11.2018р. після оголошення перерви 26.11.2018р., оскільки вказана обставина жодним чином не підтверджується.

Крім того, у будь-якому випадку представник позивача та позивач були обізнані що саме 27.11.2018р. суд ухвалює рішення, і лише від волі і бажання позивача залежала можливість дізнатися його результат.

В свою чергу, непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Тобто отримання інформації про результати розгляду справи, у даному випадку, на думку суду, залежала виключно від волі позивача.

Крім того, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2018р. у справі № 757/9754/13-ц розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, позивачем не наведено поважних причин щодо не звернення з даним позовом з 27.11.2018р.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Додаткового суд враховує, що Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п'ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку на звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи те, що позивачем не наведено причин поважності пропуску строку звернення до суду та не надано доказів поважності причин пропуску даного строку, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви відповідно до вимог частини 2 статті 123 КАС України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, суд-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяв.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суддя О.В. Патратій