Справа № 1640/3405/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р.Справа № 1640/3405/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 28.12.18 року по справі № 1640/3405/18

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якій просить: визнати протиправною бездіяльність щодо не виконання приписів пункту 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відносно автоматичного не переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків призначеної йому згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.10.2017 року по матеріалам пенсійної справи, розмір якої обчислити із заробітної плати в розмірі 972,32 крб, одержаної за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС за 23 дні червня 1986 року (з 08.06.1986 року по 30.06.1986 року), на підставі довідки виданої Кременчуцьким автомобільним заводом 05.11.1991 року за № 480; зобов'язати перевести позивача з пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків призначеної йому згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.10.2017 року по матеріалам пенсійної справи, розмір якої обчислити із заробітної плати в розмірі 972,32 крб, одержаної за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС за 23 дні червня 1986 року (з 08.06.1986 року по 30.06.1986 року), на підставі довідки виданої Кременчуцьким автомобільним заводом 05.11.1991 року за № 480, на виконання приписів пункту 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат;зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати суду звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання рішенням законної сили та виконати рішення суду негайно у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що у випадку переведення його з 01.10.2017 року з пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільг по обчисленню середньомісячного заробітку за роботу в зоні відчуження, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії позивача зросте з 3 340,60 грн до 4 823,35 грн, крім того, додається 1 205,84 грн згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення». З посиланням на ч. 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначає, що перерахунок пенсії позивача повинен був здійснюватися на підставі довідки про заробітну плату, наявної в матеріалах пенсійної справи. Просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кременчуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію по IIІ групі інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в розмірі відшкодування фактичних збитків, призначену відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

17.08.2018 року позивач звернувся до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із скаргою щодо невиконання приписів пункту 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у якій просив з 01.10.2017 року перевести його з пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків призначеної згідно Закону № 796 на пенсію по інвалідності згідно Закону № 1058 по матеріалам пенсійної справи, розмір якої обчислити із заробітної плати в розмірі 972,32 крб, одержаної за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС за 23 дні червня 1986 року (з 08.06.1986 року по 30.06.1986 року), на підставі довідки виданої Кременчуцьким автомобільним заводом 05.11.1991 року за № 480, на виконання приписів пункту 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Листом від 28.08.2018 року № 283/Б-14 Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повідомило позивача про те, що відповідно до матеріалів пенсійної справи встановлено, що пенсію обчислену у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням заробітку за роботу в зоні відчуження не отримував, тому підстав для переведення на пенсію за зазначеним законом з врахуванням фактичного заробітку за період роботи в зоні відчуження немає.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо автоматичного не переведення позивача з 01.10.2017 року з пенсії по інвалідності, призначеної їй згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на пенсію по інвалідності, призначену згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на підставі даних довідки, виданої Кременчуцьким автомобільним заводом № 480 від 05.11.1991 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для автоматичного переведення позивача з пенсії, призначеної відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на пенсію за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутні, оскільки розмір останньої менший розміру пенсії, яку отримує позивач за нормами Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі по тексту - Закон № 796-ХІІ) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. ст. 54, 57 і 59 Закону № 796-ХІІ визначений Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 (далі по тексту - Порядок № 1210).

Відповідно до п. 9 Порядку № 1210 пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і пенсії у зв'язку з втратою годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначаються за формулою П = Зс х Кзс х Кв : 100 %, де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2006 рік, що застосовується для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

В даному ж випадку, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що 01.10.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, яким доповнено Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пунктами 4.3- 4.7.

При цьому, позивач вказує на те, що починаючи з 01.10.2017 року у відповідача виникли підстави для здійснення позивачу перерахунку його пенсії, призначеної відповідно до ст. 57 Закону № 796-ХІІ, із застосуванням при обчисленні розміру пенсії показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки, що застосовується для обчислення пенсії відповідно до п. 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З приводу таких тверджень позивача колегія суддів зазначає наступне.

11.10.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до п.п. 27 п.19 якого розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» доповнено, зокрема, пунктами 4-3 та 4-7.

Так, пунктом 4-7 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон № 1058-ІV) встановлено, що особам, пенсії / щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до Законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно з пунктом 4-3 розділу XV вказаного Закону пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Враховуючи викладене, з 01.10.2017 року особи, пенсії яким призначені відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», автоматично переводяться на пенсію на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за матеріалами пенсійних справ, якщо розрахований за нормами цього Закону розмір пенсії буде більший.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 33 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

В свою чергу, згідно з частинами першою та другою статті 27 Закону № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-ІV (в редакції, чинній на час звернення позивача зі скаргою) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01.07.2000 року до 01.01.2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Таким чином, Законом № 1058-ІV прямо передбачено, що період, за який враховується заробітна плата для призначення пенсії на умовах цього Закону, не може бути меншим 60 календарних місяців.

Частиною 2 статті 40 Закону № 1058-ІV встановлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 01.07.2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 01.07.2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 01.07.2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

З викладеного вбачається, що розмір пенсії за двоскладовою формулою розраховується із двох частин: частина, яка припадає на період стажу до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та частина пенсії, яка припадає на період страхового стажу після набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перша частина розміру пенсійної виплати визначається за нормами і правилами, передбаченими Законом України «Про пенсійне забезпечення», та з обмеженням пенсії максимальним розміром, який діяв на момент набуття чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року № 1783 «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 312 від 11.03.2004 року) передбачено застосування під час призначення пенсії за двоскладовою формулою мінімального та максимального розміру пенсій (з врахуванням цільової грошової допомоги), встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 544 від 15.04.2003 року «Про підвищення розмірів трудових пенсій», (відповідно 50 і 150 гривень), збільшених на 12% (відповідно 56 і 168 гривень).

Друга складова - частина пенсії за період роботи з 01.01.2004 року обчислюється за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та обраховуються місячні коефіцієнти заробітку за кожний місяць зарплати, починаючи з 01.01.2004 року і до моменту звернення за пенсією та середньоарифметичний коефіцієнт заробітку, визначається заробітна плата для обчислення пенсії шляхом множення середньої заробітної плати для обчислення пенсії за рік, який передує року звернення за призначенням пенсії, на середньоарифметичний коефіцієнт, визначається коефіцієнт страхового стажу теж за період роботи з 01.01.2004 року та розмір пенсії за новою формулою (П = 3п х Кс).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії. Працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом «а» статті 13 і статтею 14 цього Закону, за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія збільшується на 1 процент заробітку. Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв'язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

З матеріалів справи вбачається, що пенсію позивачу призначено відповідно до ст. ст. 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 році у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Згідно з абз. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі обчислення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Абзацами 1, 2 ч. 2 ст. 27 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого до набрання чинності цим Законом, може бути обчислена із заробітної плати за роботу на територіях радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як це було передбачено раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів.

З огляду на вказане, відповідачем застосовано при визначенні максимального розміру пенсії п. 4-1 постанови Кабінету Міністрів України № 1783 від 20.11.2013 року «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян», згідно з яким при призначенні пенсій відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовуються мінімальний та максимальний розміри пенсій (з урахуванням цільової грошової допомоги), що встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 року № 544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій», збільшені на 12 відсотків.

Підпунктом «б» пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 544 від 15.03.2003 року «Про підвищення розмірів трудових пенсій», максимальний розмір трудових пенсій за віком збільшено: до 200 гривень включно для категорій працівників, визначених згідно з п. «а» ст. 13 та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до 150 гривень включно - для інших категорій працівників.

У зв'язку з чим частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого до набрання чинності Законом № 1058-ІV, обмежено сумою у 168,00 грн (150 + 12 %).

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 року незалежно від перерв.

Водночас, стаття 43 Закону № 1058-ІV визначає, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абз. 1 ч. 1 ст. 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до ч. 2 ст. 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України.

Отже, пенсія по інвалідності позивача встановлюється у 90-відсотковому розмірі пенсії за віком, обчисленої за Законом № 1058-ІV.

Виходячи з документів щодо заробітної плати за встановлений законом період страхового стажу, наявних в пенсійній справі, відповідачем здійснено попередній розрахунок пенсії позивача станом на 01.10.2017 року і встановлено, що розмір пенсії по інвалідності на умовах Закону № 1058-ІV становить 3 702,60 грн, що є меншим, ніж розмір пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків, яку позивач наразі отримує на підставі Закону № 796 в розмірі 4 110,90 грн.

Враховуючи викладене, відсутні підставі для автоматичного переведення позивача з пенсії по інвалідності по Закону № 796-ХІІ на пенсію по інвалідності за Законом № 1058-ІV.

Колегія суддів зазначає, що доданий позивачем розрахунок пенсії здійснений у довільній формі, не ґрунтується на вимогам чинного законодавства та не підтверджений документально.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідність застосування при автоматичному переведенні з пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пільг щодо обчислення середньомісячного заробітку, визначених ст. ст. 54, 57 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядком обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.11 року № 1210, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наведене не слідує зі змісту норми пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Натомість, пунктами 4-3, 4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що розмір пенсії для переведення розраховується виключно за нормами вказаного Закону із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При цьому, ані дана норма, ані жоден інших нормативно-правовий акт не передбачає можливості одночасного застосування двох різних законів.

Враховуючи ту обставину, що розмір пенсії позивача не збільшився, підстави для автоматичного переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відсутні.

В свою чергу, гарантії щодо врахування для обчислення розміру пенсії заробітної плати, отриманої пенсіонером за час перебування у зоні відчуження (у т.ч. у кратному розмірі), встановлені ст. ст. 54, 57 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядком обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.11 року № 1210, передбачені саме для розрахунку пенсії по інвалідності, призначення якої відбувається згідно з нормами Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач наразі отримує саме таку пенсію і її розмір є більшим, ніж розмір пенсії по інвалідності, що може бути призначений за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Доводи позивача про неврахування відповідачем по справі при перерахунку пенсії приписів п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1381 щодо збільшення на 25 % пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислених відповідно до ст. 27 та ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є помилковими, оскільки, як вбачається з розрахунку, наданого відповідачем на вимогу суду першої інстанції, Кременчуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області при проведенні умовного перерахунку пенсії було враховано вказане підвищення в розмірі 25 %.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів дійшла висновку, що Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області у спірних відносинах діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання приписів п. 4-7 Прикінцевих положень вказаного Закону, а також для зобов'язання відповідача перевести ОСОБА_1 з 01.10.2017 року з пенсії по інвалідності, призначеної згідно із Законом № 796-ХІІ, на пенсію по інвалідності за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, відмова відповідача в проведенні перерахунку пенсії позивача є правомірною.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив в задоволенні адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року по справі № 1640/3405/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 22.04.2019 року