Справа № 404/7208/18
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/7208/18
Номер провадження 2-а/404/775/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Мирного Сергія Олександровича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Мирного Сергія Олександровича про скасування постанови, просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №026795 від 17 жовтня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 в даний час працює головним інженером філії «Канатовська ДЕД» ДП «Кіровоградський облавтодор».

17 жовтня 2018 року його як посадову особу було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 026795, за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Вважає вказану постанову незаконною в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В постанові зазначено, що нібито позивачем порушено правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні ділянки автомобільної М-12. Звертає увагу суду на те, що в постанові не вказано жодного посилання на норму (пункт) правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні шляхів, яка ним порушена. Відсутні в ньому і відомості про те, що їх дотримання входить в коло його службових обов'язків. А порушити всі правила норми і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні шляхів, одночасно просто неможливо. Оскаржувана постанова винесена на підставі суб'єктивних міркувань відповідача.

Зазначено, що постанову вручили позивачу одразу, чим позбавили його права надати пояснення. Таким чином він був позбавлений можливості надати пояснення та довести відсутність своєї вини при винесенні постанови.

Підприємство, у філії якого він працює, являється суб'єктом господарської діяльності по ремонту, утриманню та експлуатації автомобільних доріг загального користування. Будь-які роботи пов'язані з господарською діяльністю проводяться на підставі річних та щомісячних планів робіт затверджених Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області, оскільки саме служба автомобільних доріг у Кіровоградські області являється власником автомобільних доріг загального користування у Кіровоградській області. Підприємство проводить роботи по ремонту та експлуатації автомобільних доріг в межах фінансування і на підставі договорів підряду на будь-які види робіт. В даному випадку замовлення на ліквідацію перешкод в дорожньому русі на цій ділянці дороги від власника дороги не надходило, в планах виконання робіт ці роботи не передбачені та фінансування на проведення цих робіт не проводилось. Філія «Канатовська ДЕД» і він, як посадова особа, не мають можливості законного права чи обов'язку здійснювати будь-які дії на території автомобільних доріг, власниками яких вони не являються.

Вказано, що позивач не є суб'єктом адміністративної відповідальності, оскільки відповідно приписів Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги» відповідні обов'язки покладено саме на власника автодороги або відповідний державний орган.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження та призначено судове засідання /а.с. 18-19/.

Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, відповідно якої просив розгляд справи провести за його відсутності.

Справа розглядається відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2018 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Мирним Сергієм Олександровичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №026795, в якій зазначено, що 17 жовтня 2018 року о 11:50 год. в місті Кропивницькому по вулиці Аджамській, 15 ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного інженера «Канатовської ДЕД» порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги М-12, не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху, а саме: деформоване дорожнє покриття, відсутність дорожніх знаків, ямковість, що загрожують безпеці дорожнього руху, чим порушив ДСТУ 3587-97, ДСТУ 4100-14 та Постанову КМУ 108, чим порушив п.п. 1.5 ПДР України (а.с. 6).

Враховуючи викладене, відповідачем притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 7 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Згідно ст.10 вищевказаного Закону органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Судом встановлено, що позивач займає посаду головного інженера філії «Канатовська ДЕД».

Відповідно до ч. 1 ст.140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п.1.5 ПДР України «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган».

Крім того, згідно посадової інструкції головного інженера філії «Канатовська ДЕД», до обов'язків головного інженера не належить вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху.

Відповідно до п.3 Розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Згідно п.1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №439 від 10.09.2014 р., центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства є Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор).

Статтею 11 Закону України «Про автомобільні дороги України» передбачено, що до повноважень Укравтодору належить, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів; здійснення контролю за станом автомобільних доріг загального користування державного значення, виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і здійснення заходів щодо їх ліквідації.

Згідно статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги України» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за:

1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування;

2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування;

3) відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) має свої органи управління на місцях.

Таким органом в Кіровоградській області є Служба автомобільних доріг.

Для виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонтів та утримання автодоріг загального користування та у зв'язку з відсутністю власних виробничих потужностей Службою автомобільних доріг (Замовником) укладаються договори з підрядними організаціями на виконання цих робіт. Однією з таких підрядних організацій є «Канатовська ДЕД».

Таким чином, філії зобов'язані виконувати лише ті види та обсяги робіт які встановлені Замовником та на які Замовник має відповідне фінансування. «Канатовська ДЕД» є відокремленим структурним підрозділом без права юридичної особи.

Враховуючи, що філії не отримують безпосередньо бюджетних коштів для ремонтів та утримання автомобільних доріг загального користування, а лише здійснюють виконання цих робіт на договірних засадах то й відповідальність підприємство може нести перед Замовником робіт лише за невиконання або неналежне виконання умов укладених договорів.

З огляду на встановлене, головний інженер «Канатовської ДЕД» ДП «Кіровоградський облавтодор» не є належним суб'єктом адміністративного правопорушення, тобто посадовою особою, яка не вжила заходів щодо ліквідації ямковості та встановлення дорожніх знаків, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.140 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не повідомив суду про заперечення проти позову та не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення та вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Відповідно до приписів ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1,2 ст.7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов'язковою.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення. Однак, суд вважає, що зазначена постанова, складена поліцейським, як суб'єктом владних повноважень, є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доказано правомірності свого рішення, не надано суду достатньо доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.140 КУпАП, а позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим воно підлягає до захисту судом шляхом задоволення вказаного позову.

Керуючись ст.ст. 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Мирного Сергія Олександровича про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР № 026795 від 17 жовтня 2018 року інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Мирного Сергія Олександровича про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020 грн. за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП та закрити провадження по справі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15.04.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда