Справа № 1240/2419/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №1240/2419/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Блохіна А.А., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 р. у справі № 1240/2419/18 (головуючий І інстанції В.С. Шембелян ), яке складене в повному обсязі 25 січня 2019 року в м.Сєвєродонецьку Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України( далі відповідач-1) Головного управління ДФС у Луганській області (далі- відповідач-2, апелянт) в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 31.05.2018 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та застосування штрафу у розмірі 1 718,74 грн за період з 20.01.2012 року до 21.12.2017 року, штрафу у розмірі 2 705,49 грн за період з 20.01.2015 року до 21.12.2017 року та пені у розмірі 37195,80 грн за період з 23.08.2016 року до 17.02.2017 року та визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 10.07.2018 року про результати розгляду скарги.

В обґрунтуванні позову зазначили, що відповідачі повинні були керуватися положеннями п. 9-4 Розділу VIII Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нормами Закону № 1669. Про звільнення від сплати штрафних та фінансових санкцій на час проведення антитерористичної операції певної категорії осіб.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління ДФС в Луганській області № НОМЕР_1 від 31.05.2018 в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 14.04.2014 по 21.12.2017.

Визнав протиправним та скасував рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 10.07.2018 № 9909/А/99-99-11-02-02-25 на рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 31.05.2018 № НОМЕР_1 в частині висновків про правомірність застосування штрафних санкцій та нарахування пені ОСОБА_1 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 14.04.2014 по 21.12.2017. У задоволенні решти позовних вимог- відмовив. Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач перебуває на обліку в контролюючому органі, розташованому на території населеного пункту, де проводилась антитерористична операція (м. Лисичанськ), яка на даний час триває. А отже, позивач на період проведення антитерористичної операції є звільненим від обов'язків платника єдиного внеску, а також від відповідальності за невиконання обов'язків платника єдиного внеску.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-2, звернувся з апеляційною скаргою у якій зауважив на безпідставності посилань позивача на звільнення його від сплати єдиного соціального внеску з 14.04.2014 через включення місцезнаходження позивача до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, оскільки норма Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно до якої платники ЄСВ звільняються від виконання своїх обовязків, включена до цього Закону нормою Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, яка з 1 січня 2016 року втратила чинність на підставі пункту 28 розділу І Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII. Крім цього, підставою для звільнення від виконання обовязків платника єдиного внеску є подання останнім заяви до фіскального органу за місцем обліку зі стислим та чітким обґрунтуванням підстав для продовження граничних строків сплати зобов'язань та документальним підтвердженням посилань. Крім того, апелянт зазначає, що у позивача відсутній сертифікат Торгово-промислової палати України, що підтверджував настання обставин непереборної сили (форс-мажору). Таким чином, апелянт вказає, оскільки позивачем належним чином не виконувались норми ст. 9 Закону № 2464, а саме єдиний внесок сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку, у зв'язку з цим ГУ ДФС у Луганській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 31.05.2018 року № НОМЕР_1 відповідно до вимог чинного законодавства. Тому, на думку, апелянта підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Сторони у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. При таких обставинах суд розглянув справу у відсутність осіб, які не зявились.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Позивач, ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, є фізичною особою-підприємцем, зареєстрована 04.06.2007 за № 0004348 виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області, перебуває на обліку в ДПІ у м.Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області, з 19.09.2017 припинена діяльність за власним рішення, що підтверджено копією свідоцтва та витягом з ЄДРЮОФОПГФ (а.с.11, 96-100).

31.05.2018 ГУ ДФС в Луганській області винесено Рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1718,74 грн. за період з 20.01.2012 до 21.12.2017 (10% до 01.01.2015), штраф у розмірі 2705,49 грн. за період з 20.01.2015 до 21.12.2017 (20% з 01.01.2015) та нараховано пеню у розмірі 37195,80 грн., які протягом десяти календарних днів після надходження рішення підлягають (сплаті) на рахунки ДПІ у м.Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області в загальному розмірі 41620,03 грн. (а.с.8).

Позивач, не погодившись з рішенням № НОМЕР_1 від 31.05.2018 про застосування штрафних санкцій, подав до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України) скаргу від 08.06.2018, яку ДФС України розглянуто та 10.07.2018 прийнято рішення про залишення без змін рішення ГУ ДФС України у Луганській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату єдиного внеску від 31.05.2018 року № НОМЕР_1, а скарги без задоволення (а.с.9-10, 12).

Суд перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що спірним питанням у даній справі є правомірність прийняття ГУ ДФС у Луганській області Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та прийняття рішення ДФС України про результати розгляду скарги позивача.

Згідно з ч.8 ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 2464-VІ) платники єдиного внеску зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону України Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VІ), зокрема частиною восьмою зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Разом з цим, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території про ведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі - Закон № 1669-VII), згідно до статті 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених положень, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014р.

На час вирішення даної справи, Президентом України не прийнято Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, тобто, період проведення АТО триває.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону №2464-VІ, а саме підпункт б) розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" було доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13.03.2015 року) такого змісту:

9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Законом України від 02.03.2015 №2191 "Про внесення змін до розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2-3, ст. 11; 2014 р., № 44, ст. 2040) внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII вважати пунктом 9-4.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 911 від 24 грудня 2015 року були внесені зміни до Закону №1669, у відповідності до якого підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669 виключено.

Таким чином, положення пп.8 п.4 ст.11 Закону №1669 були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тоді як змін безпосередньо до цього Закону щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п.9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було. Тобто, на теперішній час жодних рішень про виключення з чинної редакції закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" пункту 9-4 розділу VIII не прийнято.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до цього переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція віднесено м.Лисичанськ, де зареєстрований позивач, на території якого розташований податковий орган, де позивач перебуває на обліку.

Таким чином, позивач перебуває на обліку у контролюючому органі, розташованому на території населеного пункту, де проводилась антитерористична операція (м.Лисичанськ де зареєстрований позивач). Отже, позивач на період проведення антитерористичної операції є звільненим від обов'язків платника єдиного внеску, а також відповідальності за невиконання обов'язків платника єдиного внеску.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що на час прийняття відповідачем спірного рішення населений пункт, в якому знаходиться позивач, включений до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Оскільки Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності, із врахуванням змісту частини 1 статті 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції розпочався. Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видавався, проведення антитерористичної операції триває.

З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення від 31.05.2018 органу доходів і зборів про накладення на позивача штрафу та нарахування пені відповідно до ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI за період з 20.01.2012 по 21.12.2017 та з 20.01.2015 по 21.12.2017.

При цьому, відповідно до розрахунку штрафної санкції та пені, що перебуває в матеріалах справи, загальна сума пені, що виникла у позивача, становить 37195,80 грн., а штрафної санкції 4424,23 грн (а.с.16,37). Однак, з урахуванням наведених вище доводів, суд вважає, що за період з 14.04.2014 по 21.12.2017 позивач звільнений від притягнення до відповідальності за невиконання обовязків платника єдиного внеску, оскільки цей період є часом проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, суд вважає правомірним нарахування відповідачем суми штрафної санкції та пені за період з 20.01.2012 по 14.04.2014, оскільки в даний період часу були відсутні правові підстави для звільнення позивача від притягнення до відповідальності за невиконання обовязків платника єдиного внеску.

Доводи апелянта про неподання позивачем до податкового органу за місцем обліку заяви про звільнення від виконання обовязків платника єдиного внеску суд до уваги не приймає, оскільки як закріплено у абзаці другому пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ така заява подається у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції (станом на теперішній час антитерористична операція триває, строк подання такої заяви не сплинув).

З аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його (внеску) вчасної сплати, є факт перебування такого платника на території населених пунктів, де проводиться антитерористичної операція.

Крім того, суд зазначає, що з вищенаведеної норми вбачається, що відповідальність за невиконання обовязків платника ЄСВ, не застосовується незалежно від наявності заяви.

Також в наведеній нормі Закону 2464, який є спеціальним щодо правовідносин зі сплати ЄСВ не передбачено отримання сертифікату ТПП для підтвердження наявності сертифікату.

До такого висновку також дійшла ОСОБА_2 Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18.

Суд апеляційної інстанції вважає, що приймаючи спірне рішення № НОМЕР_1 від 31.05.2018 в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені за період з 14.04.2014 по 21.12.2017, відповідач перевищив межі повноважень, визначених Законами України, та діяв необґрунтовано, чим порушив вимоги ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Суд апеляційної інстанції застосовуючи частину 2 статті 77 КАС України, яка передбачає, що, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вважає, що з цього приводу податковий орган не надав доказів спростовуючи зазначений факт.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у рішенні від 23.01.2018 по справі 805/2492/15-а.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 р. у справі № 1240/2419/18 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 р. у справі № 1240/2419/18 залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 23 квітня 2019 року

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_3