Справа № 161/6602/19
Суддя: Черняк В. В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6602/19
Провадження № 2-а/161/288/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

перекладача ОСОБА_4,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, Управління Служби Безпеки України у Волинській області до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2019 року на адресу суду надійшов вказаний позов.

Свої вимоги мотивують тим, що 15 квітня 2019 року працівниками УДМС України у Волинській області та УСБУ у Волинській області на території Ківерцівського району Волинської області виявлено громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на території України без будь-яких документів, а отже порушує правила перебування іноземців на території України.

З наведених вище підстав та з посиланням на приписи ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивачі просять суд:

1) видворити відповідача за межі території України;

2) затримати відповідача на строк до шести місяців з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач в судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги не визнав та пояснив, що він в майбутньому буде мати кошти, які дозволять йому законно проживати в Україні.

Таку позицію відповідача підтримала і його представник у судовому засіданні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 15 квітня 2019 року відповідач був затриманий в порядку адміністративного затримання за ч.2 ст.263 КУпАП.

Того ж дня прийнято рішення про поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, а також прийнято рішення про його примусове повернення до країни походження.

З матеріалів справи слідує, що жодних паспортних та дозвільних документів на право перебування на території України відповідач не має. Його особа попередньо встановлена з його слів про що складена відповідна довідка.

Також під час судового розгляду встановлено, що відповідач не має достатнього фінансового забезпечення для добровільного виконання рішення уповноваженого органу про його повернення в країну походження, він не звертався до органів ДМС України із заявою про надання його статусу біженця чи особи, яка потребує притулку.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Оскільки відповідач не має достатнього фінансового забезпечення для добровільного виконання ним рішення про примусове повернення в країну походження, є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання такого рішення, а тому його слід видворити у примусовому порядку, а позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Частиною четвертою статті 30 цього ж Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

На думку суду, оскільки наразі відсутні будь-які відомості про дійсну особу відповідача, з метою його ідентифікації, а також з метою забезпечення примусового видворення в країну походження, його слід затримати із розміщенням в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк до шести місяців, а отже позовні вимоги в цій частині слід також задовольнити.

При цьому суд не приймає до уваги доводів відповідача про те, що в майбутньому в нього будуть кошти, оскільки вказане не спростовує необхідність його затримання для належної ідентифікації.

Щодо клопотання позивача про звернення рішення до негайного виконання суд зазначає, що вказана категорія рішень підлягає до негайного виконання за приписами п.3 ч.2 ст.371 КАС України лише в частині примусового видворення, однак не в частині затримання та розміщення в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Натомість, за приписами частини вісімнадцятої статті 289 КАС України, на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Тобто, у разі апеляційного оскарження цього рішення, відповідач буде продовжувати утримуватися в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, до завершення апеляційного оскарження.

Керуючись ст. ст.288, 289 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Примусово видворити за межі території України громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримати громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, з розміщенням його у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк до шести місяців.

Клопотання про допуск судового рішення до негайного виконання задовольнити частково.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині примусового видворення за межі території України громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно зі статтями 255, 289, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено, підписано та проголошено 18 квітня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_7