Справа № 2040/7700/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 р. Справа № 2040/7700/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року, повний текст складено 06.11.2018 року, по справі № 2040/7700/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про відмову позивачу в оформленні посвідки на постійне проживання, прийняту за результатами розгляду заяви від 25.01.2018 року; зобов'язати відповідача здійснити оформлення та видачу посвідки на постійне проживання замість втраченої НОМЕР_1 від 14.01.2008 р. за заявою від 25.01.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року задоволено у повному обсязі позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 02.08.2018 року про відмову позивачу в оформленні посвідки на постійне проживання, прийняту за результатами розгляду заяви від 25.01.2018 року.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити оформлення та видачу ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання замість втраченої НОМЕР_1 від 14.01.2008 року за заявою від 25.01.2018 року.

Вирішено питання про стягнення з бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області витрат по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1409,60 грн.

ГУДМС України в Харківській області, не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУДМС України в Харківській області посилається на правомірність прийнятого 02.08.2018 року рішення про відмову ОСОБА_1 в обміні втраченої посвідки на постійне проживання НОМЕР_1 від 14.01.2008 за заявою від 25.01.2018 року. Апелянт зазначає, що відсутність позивача на території України унеможливлює проведення ідентифікаційних дій, проведення повної процедури щодо оформлення та видачі посвідки, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року.

Представника позивача - адвоката Вітер Н. В. протокольною ухвалою суду від 26.03.2019 року не допущено до участі в апеляційному розгляді справи у зв'язку з закінченням строку дії договору про надання правової допомоги № Д-85/17 від 27.11.2017 року.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги доводи суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що громадянці Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Харківський області від 14.01.2008 року на підставі Закону України «Про імміграцію» надано дозвіл на імміграцію в Україну та позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 14.01.2008 року.

25.01.2018 року позивач звернулася з письмовою заявою до Київського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський області, в якій просила видати нову посвідку на постійне проживання в Україні, замість втраченої посвідки серії НОМЕР_1 від 14.01.2008 року в порядку, встановленого для її обміну.

Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області 30.01.2018 року прийняло рішення, яким відмовило позивачу у здійсненні обміну посвідки на постійне проживання.

Дізнавшись про вказане рішення та про рішення ГУДМС України в Харківській області щодо скасування позивачу дозволу на імміграцію 16.02.2018 року, позивач оскаржила вказані рішення в судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року по справі 820/1438/18 адміністративний позов гр. СРВ ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування громадянці СРВ ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну № 04/1/312105 від 16.02.2018 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківський області від 30.01.2018 року про відмову в оформленні та видачі громадянці СРВ ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання в Україні замість втраченої посвідки за заявою від 25.01.2018 року.

Зобов'язано Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу нової посвідки на постійне проживання в Україні громадянці СРВ ОСОБА_1 замість втраченої посвідки за заявою від 25.01.2018 року з проставлянням на останній вільній сторінці її паспортного документа відмітки про отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018 року апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року по справі № 820/1438/18 скасовано в частині зобов'язання Головне управління Державної міграційної служби України в Харківський області здійснити оформлення та видачу нової посвідки на постійне проживання в Україні громадянці СРВ ОСОБА_1 замість втраченої посвідки за заявою від 25.01.2018 року з проставлянням на останній вільній сторінці її паспортного документа відмітки про отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

В цій частині прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківський області прийняти рішення за заявою громадянці СРВ ОСОБА_1 від 25.01.2018 року про обмін посвідки. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На виконання вищевказаної постанови суду апеляційної інстанції відповідачем 02.08.2018 року прийнято рішення про відмову у здійсненні обміну посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 11 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року (далі - Порядок № 321).

Не погоджуючись з рішенням відповідача від 02.08.2018 року, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що іноземний громадянин, який на законних підставах перебуває на території України, не позбавлений права залишати її територію у будь-який час або перебувати на території України без обмеження часу. А тому залишення території України не може бути підставою для відмови в обміні посвідки на постійне проживання.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про імміграцію» іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про імміграцію» встановлено, що особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Питання, що стали суттю даного спору, врегульовані спеціальним підзаконним актом - Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року (далі - Постанова КМУ № 321).

Пунктами 1, 3 Постанови КМУ № 321 визначено, що посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.

Згідно з пунктом 6 Постанови КМУ № 321 у разі втрати або викрадення посвідки іноземцю або особі без громадянства замість втраченої або викраденої оформляється та видається нова посвідка в порядку, встановленому для її обміну.

Відповідно до пункту 2 Постанови посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Колегія суддів зазначає, що для досягнення кінцевої мети оформлення і видачі посвідки у вищевказаній формі відповідач має виконати передбачені Постановою КМУ № 321 обов'язкові дії.

Пунктом 21 Порядку № 321 визначено ряд обов'язків працівника відносно прийнятих документів: перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32 - 34 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

При цьому, з приписів пунктів 22-26 Постанови КМУ № 321 вбачається обов'язкова присутність самого заявника.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Після формування заяви-анкети працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта друкує її та надає іноземцеві або особі без громадянства для перевірки правильності внесених до заяви-анкети відомостей.

У разі виявлення помилок у заяві-анкеті працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта вносить до неї відповідні виправлення.

Після перевірки заяви-анкети іноземець або особа без громадянства власним підписом підтверджують правильність внесених до заяви-анкети відомостей про особу.

Після перевірки іноземцем або особою без громадянства правильності внесених до заяви-анкети відомостей про особу заява-анкета перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта, який прийняв документи та сформував заяву-анкету.

Крім того, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта сканує із застосуванням засобів Реєстру документи до заяви-анкети, які подаються іноземцем або особою без громадянства.

Згідно з пунктом 37 Постанови КМУ № 321 ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, «Аркан» або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Чинність дозволу на імміграцію, копія якого надана іноземцем або особою без громадянства, перевіряється шляхом вивчення матеріалів справи про надання такого дозволу.

У разі коли дозвіл на імміграцію виданий одним територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, а документи для оформлення посвідки подані до іншого територіального органу/територіального підрозділу ДМС у зв'язку із зміною іноземцем або особою без громадянства місця проживання, чинність дозволу на імміграцію перевіряється шляхом надсилання відповідних запитів до місця видачі дозволу, відповідь на які надається протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

У разі необхідності підтвердження відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть до Мін'юсту в електронній формі захищеними каналами зв'язку надсилаються відповідні запити, відповідь на які Мін'юст надає протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. У разі відсутності можливості надіслання запитів у електронній формі запити надсилаються у паперовій формі.

У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особу без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з відомостями інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, «Аркан», встановлено, що громадянка СРВ ОСОБА_1 25.06.2018 року залишила територію України.

Ані в суді першої інстанції, ані після цього (в межах строку дії договору про надання правової допомоги громадянці ОСОБА_1) представник позивача не зазначала про можливе повернення позивача до України. Місце перебування гр. ОСОБА_1 на даний час невідоме, та до України з 25.06.2018 року позивач не поверталась.

Колегія суддів зазначає, що вищенаведені приписи Постанови КМУ № 321 містять імперативні вимоги відносно присутності заявника при обробці поданих ним документів. Адже тільки сам іноземний громадянин може проставити власний підпис, надати свої біометричні дані для скасування відбитків пальців рук, надати оригінали документів, які після сканування одразу повертаються особі.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що вказане за об'єктивних причин позбавило відповідача можливості дотриматись визначеного Постановою № 321 алгоритму процедури по розгляду заяви щодо обміну посвідки та прийняти відносно позивача позитивне рішення. Саме вищезазначене обумовило прийняття на підставі підпункту 11 пункту 62 Постанови КМУ № 321 рішення про відмову в оформленні позивачу посвідки на постійне проживання.

Таким чином, суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги доводи відповідача у справі щодо неможливості без присутності самої позивачки здійснити ідентифікаційні та інші дії, безпосередньо спрямовані на можливе задоволення заяви ОСОБА_1 щодо оформлення та виготовлення посвідки.

Одночасно колегія суддів зауважує, що дозвіл на імміграцію громадянки СРВ ОСОБА_1 чинний, вказане підтверджено вищенаведеним судовим рішенням, яке набрало законної сили. А тому позивач не позбавлена права при поверненні до України звернутись за оформленням посвідки на постійне проживання.

Вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року по справі № 2040/7700/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов