Справа № 456/20/19
Суддя: Гула Л. В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/20/19
Провадження № 2-а/456/29/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу ОДДЗ батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Львів ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до інспектора взводу ОДДЗ батальйону № 2 УПП у м. Львів лейтенанта поліції ОСОБА_2про визнання дій протиправними та скасування постанови НК № 468427 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 06.12.2018.

В обгрунтування заявлених вимог покладається на те, що відповідно до винесеної постанови водій, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 74 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 20 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП України. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 ТС000751. Вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки 06.12.2018 вона дійсно близько 14 год. 46 хв. прямувала автодорогою Київ Чоп М-06 на автомобілі НОМЕР_1. Знаючи, що вона рухається в населеному пункті, вона знизила швидкість руху відповідно до ПДР, проте була зупинена інспектором патрульної поліції, який перевіривши документи, приступив до складання постанови, порушивши при цьому її конституційне право на захист та не давши скористатись юридичною допомогою адвоката. Також не було надано можливості дати письмові пояснення, заслухати свідків та заявити письмові клопотання.

Окрім цього відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменному одязі, службових транспортних засобах, монтувати /розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку. Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, правопорушення було зафіксовано не в автоматичному режимі, що суперечить нормам закону.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що на неї було накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП у виді штрафу за перевищення швидкості руху транспортного засобу, яке була зафіксована поліцейським за допомогою вимірювача швидкості «TruCAM LTI 20/20». Однак з інкримінованим правопорушенням вона не згідна, оскільки її автомобіль рухався з допустимою швидкістю, а використання лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3197-12, є неправомірним у звязку із виключенням даного типу засобу вимірювальної техніки із Державного реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1362 від 02.11.2015. Просила позов задовольнити повністю.

У судове засідання відповідач інспектор взводу ОДДЗ батальйону № 2 УПП у м. Львів ОСОБА_2 не зявився. Представник відповідача надіслав відзив на позов, згідно з яким останній зазначив, що водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.4 ПДР України, допустивши перевищення встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту с. Солонка більше ніж на 20 км/год., рухаючись зі швидкістю 74 км/год., що було зафіксовано вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС000751. Даний прилад отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UA-MI|1-2903-2012. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Крім того, така процедура як сертифікація усунута з норм чинного законодавства. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/111922, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 25.09.2018 та чинного до 25.03.2019, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС000751, є придатним до застосування. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши позивачку, дослідивши відзив представника відповідача, надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Як вбачається з постанови серії НК № 468427 від 06.12.2018, складеної інспектором взводу ОДДЗ батальйону № 2 УПП у м. Львів ОСОБА_2, 06.12.2018 о 14 год. 46 хв. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухалась автодорогою Київ-Чоп М06 557 км +500 м зі швидкістю 74 км/год., при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш ніж на 20 км/год., чим порушила п. 12.4 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС000751. Від отримання копії постанови та підпису в даній постанові позивачка відмовилась /а.с 3/.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно зі ст. 122 ч. 1 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В обгрунтування заявлених вимог позивачка ОСОБА_1 покликалась на те, що вимірювання швидкості руху автомобіля здійснювалось відповідачем за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС000751, який був зареєстрований у Державному реєстрі вимірювальної техніки за № У3197-12 та на даний час є виключеним із реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1362 від 02.11.2015, що є неправомірним, а результат такого вимірювання є неналежним доказом, а тому не може братись судом до уваги.

Однак стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № ІІА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437, і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11922, виданого ДП Укрметртестстандарт», від 25 вересня 2018 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000751 є придатним до застосування. Термін дії свідоцтва до 25 вересня 2019 року.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, яким підтверджено правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також у зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення Правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов'язковим.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11922 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000751 до застосування.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до обгрунтованого висновку, що посилання позивачки на застосування відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, є необгрунтованими та такими, що суперечать вимогам законодавства, а тому не можуть братись судом до уваги.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування

Згідно з п. 9 суди повинні враховувати, що згідно з частиною першою статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі. У разі якщо суд не взяв до уваги визнання позову, обставин, які визнаються сторонами, або вважав необхідним вийти за межі заявлених позивачем вимог, він зобов'язаний це обґрунтовувати в мотивувальній частині рішення.

В контексті наведених обставин суд зазначає, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов'язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин) та позбавляє можливості ініціювати судове провадження.

Отже, під час розгляду справи суд зв'язаний предметом і розміром заявлених особою вимог.

Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині 2 статті 11 КАС України (тут та далі у редакції, чинній на час винесення оскаржуваних рішень), в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Вказаний принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Тобто, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, однак за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.07.2018 №821/3514/15-а, яку згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення закон визначає своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обовязок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.73 КАС України).

Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тобто які є недопустимими. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В обґрунтування своїх заперечень, викладених у відзиві, представник відповідача надав фото з приладу TruCAM, свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки № 22-01/11922 від 25.09.2018, чинне до 25.09.2019, сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012, експертний висновок від 27.09.2018 з додатком, експертний висновок на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM, зареєстрований в Адміністрації Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України 29.07.2011 № 285.

Однак, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що відповідач як субєкт владних повноважень повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивачки, проте доказів того, що позивачка ОСОБА_1 перевищила швидкість руху саме в межах населеного пункту більше як на 20 км/год., порушивши п. 12.4 ПДР України, суду не надано. Так, зокрема, відповідачем не надано відповідного відеозапису з приладу TruCam, а також всупереч ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Наказу Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 № 100 «Про затвердження інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозаписів з них» відеозапису з нагрудного відеореєстратора. Окрім цього, не надано також і фото дорожніх знаків на місці вчинення правопорушення, з яких би вбачалось, що правопорушення вчинено в межах населеного пункту.

Фото автомобіля з приладу LTI 20/20 TruCAM, серійний номер ТС00075, не є належним доказом того факту, в розумінні ст. 73 КАС України, що позивачка вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки з наданого фото не вдається ідентифікувати, що це саме автомобіль позивачки VOLKSWAGEN BEETLE з державним номерним знаком ВС1010СА.

Отже, оскаржуване рішення ґрунтується виключно на даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачкою. Інших доказів, які б відповідно до ст. 251 КУпАП свідчили про наявність в діях позивачки ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в процесі розгляду адміністративної справи не здобуто. За таких обставин відповідач у справі не довів правомірність свого рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та наданими доказами відповідачем не доведено факт вчинення позивачкою порушення ПДР України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.

На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, рішення про притягнення позивачки до відповідальності є необґрунтованим, прийняте за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, а тому позовні вимоги в частині скасування постанови серії НК № 468427 підлягають задоволенню, вказану постанову слід скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1, ст. 284 ч. 1 п.3 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено повноваження суду за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про визнання дій відповідача протиправними. У звязку з викладеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині визнання дій відповідача протиправними задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 288 ч. 4 КУпАП позивач є звільненим від сплати судового збору, у звязку з чим судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 77, 242-244, 246, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора взводу ОДДЗ батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Львів ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 468427 від 06.12.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В решті адміністративного позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено судом 19.04.2019.

Суддя Л.В.Гула