Справа № 500/2900/18
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2900/18

15 квітня 2019 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю: секретаря судового засідання Риндюк В.Т.

позивача ОСОБА_1.

представника відповідача ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3, довіреність від 02.11.2018 №9253/10/19-00-10-03-12/22643

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління ДФС України у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2018 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області №Ф-30760-17 від 11.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач листом отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-30760-17 від 11.12.2018 ОСОБА_2 управляння Державної фіскальної служби у Тернопільській області, згідно якої за ним ОСОБА_1, код НОМЕР_1 станом на 30.11.2018 числиться заборгованість зі сплати єдиного внеску, на суму 15000,48 грн.

В даній вимозі Головне управління ДФС в Тернопільській області відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, акта документальної перевірки від № рішень від __ №__ вимагає сплати недоїмки в сумі 15000,48 грн. Проте даний акт перевірки у нього відсутній.

Одночасно позивач зазначив, що перебуває в трудових відносинах з ТзОВ "Повшам-КЛ" м. Чортків, в якості керівника. ТзОВ "Повшам-КЛ" регулярно проводяться оплати за нього єдиного соціального внеску, що підтверджується індивідуальною відомістю про застраховану особу по формі ОК-5 Пенсійного фонду України.

Крім того позивач звертає увагу суду на той факт, що в даній вимозі не зазначено період за який є так звана заборгованість.

Ухвалою суду від 02.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 31.01.2019.

17.01.2019 від відповідача ОСОБА_2 управління ДФС України у Тернопільській області через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступив відзив на позовну заяву. (арк.спр.16-17)

31.01.2019 розгляд справи відкладено до 11.02.2019.

В судовому засіданні 11.02.2019 розгляд справи відкладено до 26.02.2019.

26.02.2019 позивачем через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано відповідь на відзив. (арк.спр.89-90)

В судовому засіданні 26.02.2019 ухвалою суду постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання продовжено процесуальні строки, розгляд справи відкладено до 26.03.2019.

25.03.2019 від відповідача ОСОБА_2 управління ДФС України у Тернопільській області через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступили заперечення на відповідь на відзив. (арк.спр.60-61)

В судовому засіданні 26.03.2019 розгляд справи відкладено до 02.04.2019.

02.04.2019 представником відповідача через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано письмові пояснення. (арк.спр.116-117)

02.04.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 15.04.2019.

В судовому засіданні 15.04.2019 позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління ДФС України у Тернопільській області проти задоволення позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 10.01.2019 державну реєстрацію позивача як фізичної особи - підприємця здійснено 08.04.2010 на податковому обліку перебуває з 12.04.2010 року як фізична особа-підприємець, 08.04.2010 взятий на облік як платник єдиного внеску за реєстраційний номер 3. (арк.спр.19-20, 30-31)

З відомостей з Реєстру страхувальників видно, що позивач ОСОБА_1 08.04.2010 взятий на облік як платник єдиного внеску реєстраційний номер 3, код КВЕД по якому призначений клас ризику: 74.11.1-адвокатська діяльність. (арк.спр.39)

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, позивач на підставі рішення від 17.04.2010 року №25 має право на заняття адвокатською діяльністю, про що Тернопільською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури видано відповідне свідоцтво №587 від 17.04.2010 року, провадить індивідуальну адвокатську діяльність. (арк.спр.21,32)

Згідно довідки виданої згідно Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 24.12.2013 за №490 форми №4-ОПП про взяття на облік платника податків ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, як фізична особа підприємець та фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокат. (арк.спр.22)

Статтею 1 Закону України від 05.07.2012 №5076 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатською діяльністю визнається незалежна професійна діяльність адвоката із здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Пунктом 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (стаття 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), самозайнятою особою є платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це, зокрема, діяльність адвокатів за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

З 01.01.2016 року позивач є платником єдиного податку третьої групи ставкою 5%.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464).

Згідно частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є:

1) роботодавці:

4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

5) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності;

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно частини першої статті 7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується:

1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу.

2) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобовязаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

3) для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно пункту 5 частини першої статті 1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Мінімальна заробітна плата у 2017 році відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01 січня 2017 року - 3200 гривень.

Згідно абзацу 4 частини восьмої статті 9 Закону №2464 (у редакції чинні у 2017році) платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

У 2018 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3723 гривні згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік"

З 01.01.2018 року платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. (абзац 3 частини восьмої статті 9 Закону №2464)

Згідно частини дванадцятої статті 9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Суд зазначає, що згідно даних інтегрованої картки платника (арк.спр.23-25) позивачем станом на 30.11.2018 року не сплачено єдиний внесок у сумі 15000,48 грн.:

- як платником єдиного внеску, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, адвокатську діяльність за 2017 рік у сумі 5171,76 грн. (враховано сплачені суми) у термін до 01.05.2018 року (мінімальний страховий внесок за місяць у 2017 році 3200 грн. *22%=704,00 грн.);

- як платником єдиного внеску, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, адвокатську діяльність за 2018 рік - 4914,36 грн. (мінімальний страховий внесок за місяць у 2018 р. 3723 грн.*22%= 819,06 грн.) терміни сплати такі:

за II квартал 2018 року (сплата до 20.07.2018 року) у сумі 2457,18 грн.,

за ІП квартал 2018року (сплата до 20.10.2018 року) у сумі 2457,18 грн.;

- як платником єдиного внеску, фізичною особою - підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування за 2018 рік - 4914,36 грн. (мінімальний страховий внесок за місяць у 2018 році 3723 грн.*22%= 819,06 грн.) терміни сплати такі:

за II квартал 2018 року (сплата до 20.07.2018 року) у сумі 2457,18 грн.,

за ІП квартал 2018 року (сплата до 20.10.2018 року) у сумі 2457,18 грн.

Позивачем за 2018 рік подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, де у таблиці 1 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у графі "Сума нарахованого єдиного внеску" з січня по грудень включно зазначено по 819,06 грн. (усього 9828,72 грн.) єдиного внеску до сплати. (арк.спр.49-50)

11.12.2018 контролюючим органом на підставі даних інтегрованої картки сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-30760-17 на суму 15000 грн. 48 коп.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року №469, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (далі Інструкція №449) у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом (пункт 3 розділу VI Інструкції №449).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи (пункт4 розділу VI Інструкції №449).

Згідно пункту 5 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

Відповідно частини шістнадцятої статті 25 Закону №2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею, однак даний обов'язок позивач не виконав. (частина друга статті 25 Закону №2464)

Суд зазначає, що відповідно Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 №327, адвокат є окремою професією з відповідним кодом 2421.2.

Крім того, в ході судового розгляду справи судом встановлено, позивачем не заперечено, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем та крім того, займається адвокатською діяльністю, що підтверджується також матеріалами справи.

Таким чином з урахуванням вищезазначеного, платник єдиного внеску визначений пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2646-УІ, перебуваючи на обліку у контролюючому органі, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок відповідно до визначеної бази нарахування єдиного внеску, оскільки Законом №2464 не передбачено звільнення такого платника від сплати єдиного внеску, який одночасно є найманим працівником на підприємстві, адже даний Закон визначає роботодавців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (адвокатську) та фізичних осіб - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, як окремі платники єдиного внеску.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача на протиправність вимоги у зв'язку з тим, що він при здійсненні адвокатської діяльності, не отримував доходу від неї, оскільки ОСОБА_1 не пройшов необхідну процедуру зняття з обліку платників єдиного соціального внеску в органах податкової служби.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності вимоги ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області від 11.12.2018 №Ф-30760-17, тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_2 управління ДФС у Тернопільській області №Ф-30760-17 від 11.12.2018 відмовити повністю.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1);

відповідач - Головне управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46021, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.