Справа № 1.380.2019.001155
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001155
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов'язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 травня 2018 року з 01.01.2018 року та 75% - з 01.01.2019 року (відповідно до перерахунку від 15 квітня 2018 року);

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.05.2018 року з 01.01.2018 по 01.01.2019 року, однією сумою, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області компенсувати різницю між перерахованою таким чином пенсією та вже проведеними виплатами з 1 січня 2019 року з урахуванням перерахунків з 01 грудня 2018 року від 16.01.2019 року, та з 01 січня 2019 року від 16.01.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу призначена пенсія за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Однак, здійснюючи перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, відповідач зменшив розмір пенсії за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 травня 2018 року з 01.01.2018 року та 75% - з 01.01.2019 року. Позивач не погоджується з такими діями управління та вважає, що наявні всі підстави для здійснення йому перерахунку пенсії, а також її виплати з урахуванням 100% від суми підвищення.

У поданому суду відзиві від 12.04.2019 року вх.№ 12541 відповідач проти позову заперечує повністю, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначаються Законом України від 09.04.1992 року № 2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон 2262). Відповідно до ст. 63 Закону №2262 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Постанови КМУ № 103 передбачено проведення виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) з 1 січня 2018 р. Зазначає, що дії відповідача, узгоджуються з положеннями ст. 63 Закону № 2262, якою надано право Уряду визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсій колишнім працівникам силових структур. Вказаними нормами Постанови КМУ №103 врегульовано порядок проведення перерахунку пенсій, виплату перерахованих підвищених пенсій у встановлені терміни та у визначених розмірах, що в подальшому, як результат такої дії призводить до її виплати, у встановлені строки. Просить суд відмовити в позові, оскільки відповідач не вчинив дій спрямованих на зменшення розміру пенсійних виплат позивачу.

Ухвалою суду від 18.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15.04.2019 року позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року № 826/3858/18 залишеним без змін постановою Шостого апеляційного суду від 05.03.2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1,2 Постанови № 103, на підставі якої відповідачем здійснено перерахунок пенсії.

Суд на підставі заяв по суті справи, якими згідно з ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, є позов та відзив, а також поданих сторонами доказів

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонер Держприкордонслужби України, що підтверджується пенсійним посвідченням серії «ААЄ» №153607 від 04.03.2011 року (а.с.15).

01.01.2011 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІ у розмірі 89 відсотків грошового забезпечення (вислуга років 33), що підтверджується повідомленням про призначення пенсії та протоколом про призначення пенсії від 17.01.2011 року. (а.с.18, 25)

ОСОБА_1 проведено ряд перерахунків пенсії з 01.04.2015 року, з 01.06.2015 року, з 01.08.2015 року, з 01.03.2016 року, з 01.05.2017 року, з 01.11.2017 року, з 01 грудня 2018 року, з 01 січня 2019 року, з 01 травня 2018 року (а.с. 28-38).

31.03.2018 Адміністрацією Державної Прикордонної служби України видано довідку №11/4949 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103). (а.с.39)

На підставі довідки від 31.03.2018 №11/4949 ГУ ПФУ у Львівській області з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови №103, зокрема з 01.01.2018 року по 50 відсотків суми підвищення пенсії, з 01.01.2019 року по 75 відсотків суми підвищення пенсії та з 01.01.2020 року по 100 відсотків суми підвищення пенсії.

18.01.2019 року позивачем до ГУ ПФУ у Львівській області направлено заяву про перерахунок пенсії. (а.с.40)

21.01.2019 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про визнання протиправними дій щодо перерахунку пенсії та їх усунення. У вказаній заяві просить відповідача перераховану пенсію з 01.01.2018 року виплатити повністю, а не частково по 50% в 2018 році, 75% в 2019 році та 100% в 2020 році. (а.с.41-44)

Листом від 01.02.2019 №229/Н-20/07.05-06, №215/Н-20/07.05-06, ГУ ПФУ у Львівській області повідомило позивача, що перерахунок раніше призначеної пенсії здійснено з 01.01.2018 року на підставі та відповідно до Постанови №103. (а.с.45-47)

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі - Порядок № 45).

Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016 частину четверту статті 63 Закону № 2262-ХІІ викладено у новій редакції: «Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України...».

Таким чином, із прийняттям Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016 Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження визначати не лише порядок, а й умови та розмір перерахунку пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

24.02.2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103 (Постанова № 103).

Зазначеною постановою внесено зміни, зокрема і до пунктів 1, 2 Порядку № 45, які викладено у новій редакції: «Пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій...".

Таким чином, до прийняття Постанови №103 перерахунок пенсії згідно з Порядком №45 здійснювався на підставі рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, а із прийняттям Постанови №103 - на підставі рішення Кабінету Міністрів України щодо перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Так, підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців у зв'язку із яким позивачу було перераховано пенсію відбулося на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Постанова № 704), якою передбачені збільшені види грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Згідно з пунктом 10 Постанови №704 вона набирає чинності з 01.03.2018 року.

У зв'язку із прийняттям Постанови № 704 пунктом 1 Постанови № 103 Кабінет Міністрів України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) вирішив перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Пунктом 2 Постанови № 103 вирішено виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

За змістом частини першої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII акти Кабінету Міністрів України (постанови і розпорядження) є обов'язковими для виконання.

Таким чином, відповідач при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу не мав правових підстав не врахувати та не застосовувати до спірних правовідносин положення норм ст. 63 Закону № 2262-ХІІ та Постанови КМУ 103 та у інший спосіб здійснювати виплату перерахованої пенсії.

У свою чергу, на посилання позивача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, яким позов задоволено, суд зазначає наступне.

Даним рішенням визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини другої статті 255 КАС України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 набрало законної сили 05.03.2019 року.

За приписами ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є нечинними саме з 05.03.2019, а не з моменту прийняття такого нормативно-правового акту.

Суд зазначає, що скасування з 05.03.2019 року в судовому порядку пунктів 1 та 2 Постанови №103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми Постанови №103 були чинними та правомірно застосовувались відповідачем. Вказані обставини (визнання нечинними п. 1, 2 Постанови № 103) не були підставою звернення позивача до суду з позовом, що розглядається. Рішення у справі № 826/3858/18 за певних обставин може вплинути на права позивача лише з дати набрання ним законної сили. При цьому, суд зауважує, що порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені законодавцем за умов іншого законодавчого регулювання.

Щодо аргументів позивача про те, що невиплата вказаних сум є втручанням у його право на мирне володіння майном та, що він мав "законні сподівання" отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку попереднього розміру пенсії, то суд зазначає таке.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 26.09.2014 році у Справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та 71378/10) зазначив, що Суд встановив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у значенні цього положення твердження заявників про те, що вони мають право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном (п. 34 Рішення).

Суд нагадує, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі "Копецький проти Словаччини" (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 52, ЄСПЛ 2004-IX). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами (рішення у справі "Копецький проти Словаччини" (Кореску v. Slovakia), п. 50; "Anheuser-Busch Inc. проти Португалії" (Anheuser-Busch Inc. v. Portugal) [ВП], заява № 73049/01, п. 65, ЄСПЛ 2007-І) (п. 35 Рішення).

Перш за все слід відмітити, що у цих справах сама суть права заявників на пенсійне забезпечення не ставиться під сумнів. Що стосується конкретного розміру пенсійних виплат, Суд не погоджується з тим, що вимоги заявників стосовно отримання надбавки до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії становили "законне сподівання" у значенні практики Суду з цього питання. Зокрема, такі вимоги не мали достатнього підґрунтя у національному законодавстві. Також немає жодних доказів усталеної практики національних судів на підтримку скарг заявників. Хоча стан національного законодавства у цій сфері був незадовільним, як про це наголошувалося у рішеннях Конституційного Суду України за 2007 та 2008 роки, національні суди розглядали скарги кожного заявника та наводили підстави для своїх рішень, що не могли вважатися свавільними або необґрунтованими (див, a contrario, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine), заяви № 23759/03 та № 37943/06) (п. 36 Рішення).

За вказаних вище обставин суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 в частині виплати пенсії з обмеженням підвищення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Питання про розподіл судових витрат, враховуючи положення статті 139 КАС України, судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ухвалив :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

2. Судові витрати з сторін не стягуються.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст складений 22.04.2019р.

Суддя Коморний О.І.