Справа № 381/616/19
Суддя: Ковалевська Л. М.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді - Ковалевської Л.М. , за участю секретаря Омельчук С.А. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС начальника УПМП та МВ Герман ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних правил № 7688/20500/18,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15.10.2018 року через митний пост «Ягодин» позивач ввіз на митну територію України автомобіль марки «Opel Zafira». Згідно автоматичної системи митного оформлення «Інспектор» цей транспортний засіб з митної території України станом на 11.12.2018 року не вивозився та у інший митний режим не заявлено, ніж «Транзит», поміщений не був, що стало підставою для притягнення позивача до відповідальності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб). 11.01.2019 року позивачем направлено заяву до Волинської митниці ДФС про те, що вказаний митний автомобіль було розмитнено та здійснено оплату штрафу за порушення митних правил, факт розмитнення підтверджується митною декларацією, де в графі митної декларації 093 вказано сплату щтрафу, тому, фактично на сьогоднішній день оскаржувана постанова це подвійне стягнення суми боргу. Крім цього відповідач фактично погодився з тим, що штраф позивачем сплачено, але враховуючи те, що постанова винесена 26.12.2018 року, а сплачено пізніше 29.12.2018 року то митний орган сам не може скасувати свою постанову і посилається на те, що згідно ст. 529 МК України позивач може звернутись до суду з оскарженням постанови. Таким чином, враховуючи вищевикладене у позивача відсутній борг, так як повністю погашений і відсутні підстави для повторного стягнення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

На підставі зазначеного, позивач просив суд, визнати дії відповідача незаконними, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №7688/20500/18 від 26.12.2018 року.

Ухвалою від 19.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову підтримав, просив суд скасувати оскаржувану постанову.

Представник відповідача до суду не з»явився, проте скористався своїм правом подачі відзиву на позовну заяву, в якому висловив позицію щодо необґрунтованості позову та долучив документальні докази на спростування позиції позивача ОСОБА_1

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з урахуванням наступного.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 26 грудня 2018 року заступником начальника Волинської митниці ДФС начальника УПМП та МВ Герман ОСОБА_2 винесено постанову № 7688/20500/18 по справі про порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 (пятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. /а.с.11-12/.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 11.12.2018 року, приблизно о 04 год. 51 хв., слідуючи з України в ОСОБА_3 по смузі руху «зелений коридор» в зону митного контролю митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС заїхав в якості пасажира автобуса марки «NEOPLAN TOURLINER» гр. ОСОБА_1. Під час здійснення митних формальностей відповідно до баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄА ІС ДФС, встановлено, що 15.10.2018 року на митну територію України через пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС, гр. України ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» ввіз автомобіль «Opel Zafira», країна реєстрації ОСОБА_3 та станом на 11.12.2018 року його не вивезено з митної території України та в інший митний режим не заявлено. Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 25.10.2018 року.

Із цією постановою позивач не погодився, оскільки вважає, що ним особисто добровільно було сплачено 8 500 гривень, що передбачено п.9-3 перехідних положень МКУ у зв»язку з чим його необхідно звільнити від адміністративної відповідальності і тому 11.01.2019 року позивачем направлена заява до Волинської митниці ДФС про те, що вказаний митний автомобіль було розмитнено та здійснено оплату штрафу за порушення митних правил, факт розмитнення підтверджується митною декларацією, де в графі митної декларації 093 вказано сплату щтрафу, тому, фактично на сьогоднішній день оскаржувана постанова це подвійне стягнення суми боргу /а.с.9,13/.

Згідно листа ДФС Волинської митниці, вбачається, що відповідно до наявних даних, наданих позивачем 29.12.208 року по МД ІМ 40 АА №UA125220/2018/716548 дійсно розмитнений автомобіль та внесений добровільний внесок в сумі 8500 грн. Відповідно до вимог абзацу другого пункту 93 розділу ХХІ №Прикінцеві та перехідні положення» МК України (далі-Розділ), внесеного законом України 2612-VIII від 08.11.2018 року та ст. 529 Митного кодексу України ОСОБА_1 має право оскаржити винесену постанову Волинської митниці ДФС від 26.12.2018 року в суді по місцю проживання за зазначеною адресою /а.с.10/.

Як зазначив позивач, відповідач фактично погодився з тим, що штраф позивачем сплачено, але враховуючи те, що постанова винесена 26.12.2018 року, а сплачено пізніше 29.12.2018 року то митний орган сам не може скасувати свою постанову і посилається на те, що згідно ст. 529 МК України позивач може звернутись до суду з оскарженням постанови.

Таким чином, позивач вважає, що у нього відсутній борг, оскільки він повністю погашений і відсутні підстави для повторного стягнення з нього штрафу в сумі 8 500 ривень.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, яким врегульовано відносини, пов'язані із справлянням митних платежів.

Суд, аналізуючи письмові пояснення позивача та надаючи оцінку обставинам, що документально підтверджені сторонами по справі, дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до положень ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу (ч. 5 ст. 102 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Відповідно до пункту 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 N 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події:

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно з п. 3 Розділу 8 Порядку N 657 залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п. 5 Розділу 8 Порядку N 657 якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначені умови можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Жодних документів, які б підтверджували наявність підстав для звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення позивачем не надано, такі обставини останнім не доказуються. Натомість, факт перевищення позивачем ОСОБА_1 встановленого ст. 95 МК України строку доставки автомобіля до митного органу призначення підтверджуєтсья матеріалами справи та не спростований позивачем.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил від 11.12.2018 (а.с.33 на звороті, 34) позивач власноручно зазначив, що під час складання протоколу у нього доповнень та зауважень не має, а також в протоколі міститься особистий підпис позивача про повідомлення його про розгляд справи про порушення митних правил щодо нього, який відбудеться 26.12.2019 о 10 год. 00 хв., що підтверджується письмовим документом- Протоколом.

Зазначені документи підписані особисто позивачем, а відтак суд вважає, що позивач не скористався своїм правом бути присутнім при розгляді справи оскільки не з»явився без поважних причин, а тому посилання позивача на порушення відповідачем його законних прав в цій частині є необґрунтованими та не беруться судом до уваги.

Враховуючи наведені норми митного законодавства та встановлені фактичні обставин справи, суд констатує, що оскаржувана Постанова прийнята правомірно, факт порушення позивачем митних правил доведено, відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, з дотримання процедури прийняття оскаржуваної Постанови, за наявності достатніх підстав для прийняття такої, в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений Конституцієї та законами України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 74-77, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 95, 102,319, 470, 486-487 Митного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС начальника УПМП та МВ Герман ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних правил №7688/20500/18 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, в порядку встановленому статтею 286 КАС України.

Суддя Л.М.Ковалевська