Справа № 640/4678/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 квітня 2019 року № 640/4678/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
провизнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі також - відповідач, Департамент ДВС), в якому позивач просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невжиття заходів у відповідності до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» з повернення ОСОБА_1 виконавчого збору, стягнутого на підставі постанови №44177686 від 11.07.2017;

- зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 стягнутий на підставі постанови №44177686 від 11.07.2017 виконавчий збір у розмірі 297 562,16 грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в AT КБ «ПРИВАТБАНК».

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про допущення відповідачем протиправної бездіяльності по відношенню до позивача в частині повернення сплаченого ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 297 562,16 грн. відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв'язку з визнанням районним судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/4678/19 за вказаним позовом ОСОБА_1 та дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням правил визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України

У призначених судових засіданнях представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав та мотивів, що наведені у тексті відзиву на позов. Свої заперечення відповідач мотивує тим, що виконавче провадження №44177686 з виконання виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2014 №1008/6087/12 закінчено державним виконавцем 11.07.2017 відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, а не у зв'язку з визнанням судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Також оскільки позивачем кошти в оплату виконавчого збору були перераховані на користь держави до прийняття Васильківським міськрайонним судом Київської області ухвали від 23.02.2018 у справі №1008/6087/12, то такі кошти, на думку відповідача, не можуть вважатися помилково або надміру зарахованими до бюджету. У зв'язку з наведеним відповідач вважає відсутніми підстави для повернення позивачу сплаченого нею виконавчого збору.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 25.03.2018 представник позивача надав суду засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень №44177686 і №54305243.

22.04.2019 у судовому засіданні суд на підстав ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши усні пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Починаючи з липня 2014 року в провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №44177686, відкрите з примусового виконання виконавчого листа №1008/6087/12, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення борг, а саме про:

в рахунок погашення

4 594 700,50 грн. простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів; 23 048 819,73 грн. поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів; 3 013 919,68 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 679758,69 грн. поточної заборгованості за нарахованими процентами; 391751,99 грн. пені, а всього 31 728 950,59 грн. заборгованості за кредитним договором №0023/07/00-7 від 12.04.2007 року;

708 952 грн. простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів; 3 544 730,19 грн. поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів; 421931,32 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 60483,77 грн. пені, а всього 4 736 097,28 грн. заборгованості за кредитним договором №0119/07/00-7 від 24.10.2007 року, укладеними Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» з ОСОБА_4,

звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 9,8996 га, для ведення індивідуального садівництва, що розташована у Васильківському районі Київської області, Великобугаївська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_4, власником якої на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 15.10.2007 року є ОСОБА_1. Реалізацію предметів іпотеки здійснити шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Боржником за даним виконавчим провадженням було визначено - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), а стягувачем - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум».

Відповідно до тексту постанови головного державного виконавця Кузьменка О.С. ВП №44177686 від 11.07.2017 про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1008/6087/12 від 25.06.2014, було закінчено на підставі п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (а саме: у зв'язку з тим, що нерухоме майно - земельну ділянку, загальною площею 9,8996 гектарів, за цільовим призначенням: для ведення індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, Великобугаївська сільська рада, кадастровий номер: НОМЕР_4, що належить ОСОБА_1 на праві власності, передано Публічному акціонерному товариству «Банк Форум» за ціною 2 975 621,60 грн. без ПДВ в рахунок часткового погашення заборгованості згідно виконавчого листа № 1008/6087/12 від 25.06.2014).

11.07.2017 головним державним виконавцем Кузьменком О.С. також була винесена постанова ВП №44177686 про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої з боржника - ОСОБА_1 підлягає стягненню виконавчий збір у розмірі 297 562,16 грн., стягувач - Міністерство юстиції України.

14.07.2017 головним державним виконавцем Кузьменком О.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54305243 з виконання вказаної вище постанови №44177686 від 11.07.2017

Як вбачається з наявного у матеріалах виконавчого провадження №54305243 дублікату квитанції №Р24А282180742А98813 від 01.09.2017, ОСОБА_1 сплатила виконавчий збір у сумі 297 562,16 грн., шляхом перерахування грошових коштів на казначейський рахунок Міністерства юстиції України.

За даними розпоряджень головного державного виконавця №54305243/9 від 04.09.2017, №54305243/9 від 06.09.2017 та платіжних доручень від 04.09.2017 за №3767, від 07.09.2017 №3834, кошти у сумі 297 562,16 грн., що 01.09.2017 надійшли на рахунок з обліку депозитних сум, при примусовому виконанні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.07.2017 №44177686 були перераховані як виконавчий збір за наступними банківськими реквізитами: отримувач - УДКСУ у Печерському районі, код отримувача - 38 004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку - 820019, рахунок №0007, код класифікації доходів бюджету - 22070000 «виконавчий збір».

19.09.2017 головним державним виконавцем Кузьменком О.С. відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII була прийнята постанова ВП №54305243 про закінчення виконавчого провадження (у зв'язку фактичним виконанням згідно виконавчого документу).

19.03.2018 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 (який діяв за довіреністю) надіслав на поштову адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городоцького,13) заяву щодо вчинення процесуальних дій у межах виконавчого провадження №44177686. В цій заяві представник позивача серед іншого просив повернути ОСОБА_1 стягнутий на підставі постанови №44177686 від 11.07.2017 виконавчий збір у розмірі 297 562,16 грн.

Пізніше, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надіслав на поштову адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву від 21.12.2018 про повернення виконавчого збору. В цій заяві представник позивача просив повернути стягнутий у межах виконавчого провадження №54305243 виконавчий збір у сумі 297 562,16 грн. з посиланням на порядок, визначений у ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Дана заява боржника (позивача) була мотивована тим, що 23.02.2018 Васильківський міськрайонний суд Київської області виніс ухвалу у справі №1008/6087/12, якою визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 25.06.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором №0023/07/00-Z від 12.04.2007 у розмірі 31 728 950,59 грн., за кредитним договором №0119/07/00-Z від 24.10.2007 у розмірі 4 736 097,28 грн., 3 129 грн. судового збору. На підтвердження наведеної обставини разом із заявою від 21.12.2018 надано копію ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.02.2018 у справі №1008/6087/12.

За результатами розгляду зазначених заяви від 19.03.2018 та 21.12.2018 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оформив на адресу ОСОБА_1 листи від 20.04.2018 №8857-33-18/20.1 та від 24.01.2019 №41330-33-18/20-1. В цьому листі орган державної виконавчої служби зазначив про відсутність підстав для повернення виконавчого збору на користь заявника (позивача).

В судових засіданнях представник позивача заперечував факт отримання ОСОБА_1 таких листів-відповідей, а представник відповідача дані обставини належними документальними доказами не підтвердив. А саме, разом з копіями листів-відповідей від 20.04.2018 та від 24.01.2019 представник відповідача додав лише копії внутрішніх реєстрів передачі документів до відділу відправки та обліку документів Управління документального забезпечення Департаменту комунікації, документообігу та контролю, без жодних відміток відділення поштового зв'язку про прийняття відповідної поштової кореспонденції до пересилання. Жодних інших документів на підставі яких було б можливо встановити надсилання за належною адресою та/або вручення позивачу відповідних листів представник відповідача до суду не подав та про наявність таких суд не повідомив. У зв'язку з цим суд приходить до висновку про відсутність у матеріалах справи документального підтвердження отримання позивачем листів-відповідей на її заяви щодо повернення сплаченого виконавчого збору.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом норм ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 40 цього ж Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до норм ч.ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Частиною 5 ст. 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також ч. 9 цієї ж статті Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як свідчать наявні у справі матеріали справи, постанова про стягнення виконавчого збору ВП №44177686 від 11.07.2017 була прийнята державним виконавцем в порядку ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - у зв'язку з прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.07.2017, розпочатого з примусового виконання виконавчого листа №1008/6087/12 від 25.06.2014, з підстави визначеної п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а саме: «якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки»).

Відповідно виконавчий збір у сумі 297 562,16 грн. було стягнуто з боржника (позивача) у зв'язку з примусовим виконанням органом державної виконавчої служби вказаного виконавчого листа.

Разом з тим, в подальшому ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.02.2018 у справі №1008/6087/12 (провадження №6/632/19/18) було визнано такими, що не підлягають виконанню, виконавчі листи, видані 25.06.2014 Васильківським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення суду по справі №1008/6087/12 (провадження №2/362/385/13) від 20.09.2013 про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором №0023/07/00-Z від 12.04.2007 у розмірі 31 728 950,59 грн., за кредитним договором №0119/07/00-Z від 24.10.2007 у розмірі 4 736 097,28 грн., 3 129 грн. судового збору, а всього 36 468 266,87 грн.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ця ухвала міськрайонного суду від 23.02.2018 у справі №1008/6087/12 набрала законної сили 13.03.2018, та в порядку апеляційного оскарження скасована не була. Протилежного сторонами під час розгляду справи сторонами не доведено.

Таким чином, наведене свідчить, що виконавчий лист №1008/6087/12, виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області 25.06.2014, визнано у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню.

В силу норм ч. 7 ст. 27 Закону №1404-VIIIу разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

З контексту наведеної норми ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» можна дійти правових висновків про те, що підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є: 1) закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню; 2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, з наведеної вище норми Закону не вбачається, що вчинення органом державної виконавчої служби дій щодо повернення стягнутого виконавчого збору у випадку виникнення другої підстави (визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню) ставиться законодавцем у залежність від обставин закінчення чи не закінчення основного виконавчого провадження.

В даному випадку наявними матеріалами справи підтверджено виникнення обставини (а саме - факт визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), з якою ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» пов'язує виникнення у відповідача (органу державної виконавчої служби) обов'язку повернути боржнику (позивачу) виконавчий збір у сумі 297 562,16 грн., як такий, що був стягнутий безпідставно.

Проте, як видно з тексту листа від 24.01.2019 №41330-33-18/20-1, відповідач всупереч норм ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» відмовив позивачу у поверненні останній сплаченого нею виконавчого збору у сумі 297 562,16 грн. на виконання постанови ВП №№44177686 про стягнення виконавчого збору від 11.07.2017.

З огляду на встановлення судом в ході розгляду даної справи наявності правових підстав у органу державної виконавчої служби для повернення позивачу виконавчого збору у зазначеній сумі коштів, суд приходить до висновку, що Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по відношенню до позивача була допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у не невжитті заходів відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» з повернення ОСОБА_1 виконавчого збору, сплаченого нею на виконання постанови ВП №№44177686 про стягнення виконавчого збору від 11.07.2017. Як наслідок суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в частині визнання протиправної такої бездіяльності відповідача.

Що стосується правомірності позовних вимог позивача зобов'язального характеру, то суд зазначає наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» органом, що контролює справляння надходжень бюджету по коду бюджетної класифікації 22070000 є Мін'юст.

Чинними нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, порядок повернення стягнутого виконавчого збору з підстав, визначених у ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Проте враховуючи встановлені обставини справи та те, що в розумінні норм ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 29 Бюджетного кодексу України виконавчий збір є збором і доходом Державного бюджету України, то суд вважає, що до спірних правовідносин щодо повернення виконавчого збору може бути застосований Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182).

Згідно з п. 2 Порядку, останній визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії. Дія цього Порядку не поширюється на операції з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

За змістом положень п. 5, 10 і 15 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету

Заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані. Якщо платіж, що повертається, був сплачений до загального (спеціального) фонду державного або місцевих бюджетів, але згідно з бюджетним законодавством не передбачений серед джерел надходжень бюджетів у поточному бюджетному році, то повернення здійснюється за рахунок податків та зборів, не віднесених до інших категорій (код класифікації доходів бюджету 19090000) або інших надходжень (код класифікації доходів бюджету 24060300) відповідного бюджету.

Згідно із пп. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

З огляду на вищевикладене та враховуючи обставини того, що повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яким є відносно виконавчого збору відповідно є Міністерство юстиції України, структурним підрозділом якого є Департамент державної виконавчої служби, то в даному випадку такий обов'язок щодо формування та надання до органу Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету покладено на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва подання про повернення ОСОБА_1 виконавчого збору 297 562,16 грн., сплаченого відповідно до квитанції №Р24А282180742А98813 від 01.09.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 цієї ж статті Кодексу).

Наявною в матеріалах справи квитанцією від 16.03.2019 №0.0..1 підтверджено, що ОСОБА_1. під час звернення до суду з вказаними позовом сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат у сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, ч.3.ст.194, ст.ст. 241 - 246, 250, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городоцького, 13) про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невжиття відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» заходів з повернення ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 297 562,16 грн., сплаченого нею на виконання постанови ВП №№44177686 про стягнення виконавчого збору від 11.07.2017.

Зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва подання про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) виконавчого збору у сумі 297 562,16 грн., сплаченого відповідно до квитанції №Р24А282180742А98813 від 01.09.2017.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городоцького, 13).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених ст. 272 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок