Справа № 820/4619/16
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 р. Справа № 820/4619/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Шаталовій Н.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1, з адміністративним позовом до Харківського національного університету внутрішніх справ, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність (дії) Харківського національного університету внутрішніх справ щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення одноразової грошової допомоги, передбаченої чинним законодавством;

- зобовязати Харківський національний університет внутрішніх справ здійснити ОСОБА_1 виплату суми середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 104 033,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ № 205 о/с від 06.11.2015 року позивача звільнено зі служби за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів). Між тим, в день звільнення не було проведено всіх необхідних розрахунків, а саме не було виплачено одноразову грошову (вихідну) допомогу, передбачену чинним законодавством, а проведено виплату лише 21.07.2016 року. Позивач вважає дії відповідача в частині невиплати в день звільнення одноразової грошової допомоги такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому вважає, що має право на виплату суми середнього заробітку за час затримки такого розрахунку та просить суд стягнути середній заробіток за час затримки вказаного розрахунку.

Представник відповідача, Харківського національного університету внутрішніх справ, заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав та мотивів, викладених у наданих до суду письмових запереченнях (а.с. 52 - 54), при цьому зазначивши, що згідно ч.4 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата одноразової грошової допомоги при звільненні здійснюється не Харківським національним університетом внутрішніх справ а Міністерством внутрішніх справ і не за рахунок коштів підприємства, а за рахунок Державного бюджету України. Також відмітив, що після звільнення особи з органів внутрішніх справ МВС України готується відповідний розподіл коштів на всіх звільнених з кожного підпорядкованого підрозділу, який затверджується фінансовим органом МВС, після чого кошти направляються на казначейський рахунок підрозділу, а відповідний лист з розподілом поштою направляється до підпорядкованого підрозділу. Після отримання даного розподілу та грошових коштів університет проводить відповідні розрахунки. Лист МВС щодо розподілу коштів надійшов до ХНУВС 21.07.2016 року, в той же день було проведено виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні. Крім того, позивач невірно розрахував суму середньої заробітної плати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати в день звільнення одноразової грошової допомоги при звільненні, як того вимагало чинне на момент звільнення, ОСОБА_1П, звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2016 року по справі № 820/4619/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії було залишено без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. та постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2016 року по справі №820/4619/16 - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.12.2018 року по справі № 820/4619/16 (адміністративне провадження №К/9901/23120/18) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі 820/4619/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 року прийнято до провадження адміністративну справу № 820/4619/16. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.03.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання від 28.03.2019 року, було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представником відповідача надано до суду відзив на позов а також письмові пояснення (а.с. 231 - 235), в яких зазначено, що ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк звернення до суду, оскільки звернувся до суду з даним позовом щодо здійснення відповідачем виплати позивачу суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 29.08.2016 року, тоді як позивач звільнився з органів внутрішніх справ ще 06.11.2015 року.

З приводу суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача представник відповідача також відмітив, що ОСОБА_1 невірно розрахував суму середнього заробітку відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року, оскільки позивачем при розрахунку суми можливого відшкодування за вересень - жовтень 2015 року 104 033,60 грн. помилково враховано такі складові за вересень - жовтень 2015 року як: індексація, винагорода за результатами роботи протягом 9 місяців 2015 року та матеріальна допомога, які є одноразовими виплатами. Грошове забезпечення позивача за вересень 2015 року становить 7 373,52 грн., за жовтень 2015 року - 7 373,52 грн. Отже, середній заробіток позивача за день складає 241,75 грн. виходячи з наступного: 14 747,04 грн. (7373,52 грн. + 7373,52 грн.) /61 день (вересень 30 днів, жовтень 31 день). Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить 62 129,75 грн. (241,75 грн. х 257 днів), а не 104 033,60 грн., як розрахував позивач.

В судовому засіданні позивач та його представник не заперечували та погодилися із визначеною Харківським національним університетом внутрішніх справ сумою середнього заробітку за час затримки розрахунку за період вересень - жовтень 2015 року, яка складає 62 129,75 грн. Проте, уточнених позовних вимог в цій частині до суду не надали.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 126 КАС України. Клопотань чи заяв про розгляд справи без його участі до суду не надав.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та його представника, дослідивши подані сторонами документи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 61144), проходив службу в органах внутрішніх справ.

Згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ № 205 о/с від 06.11.2015 року підполковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства Харківського національного університету внутрішніх справ, звільнено зі служби за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Вислуга років на день звільнення складає 26 років 03 місяці 05 днів, у пільговому обіленні: не має. Вислуга років для отримання одноразової грошової допомоги при звільненні складає 26 років 03 місяці 05 днів.

Згідно довідки Харківського національного університету внутрішніх справ №4/1109д від 01.11.2016 року підполковникові міліції ОСОБА_1, звільненому з посади заступника начальника факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства з 06.11.2015 року нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 114417,92 грн.

Кошти для виплати вищевказаної допомоги Департамент фінансово-облікової політики МВС України направив Харківському національному університету внутрішніх справ 21 липня 2016 року за КПКВ 1001080 «Підготовка кадрів вищими навчальними закладами із специфічними умовами навчання». Того ж дня (21.07.2016 року) відповідачем проведено з позивачем повний розрахунок по одноразовій допомозі при звільненні.

В постанові від 18.12.2018 року по справі № 820/4619/16 Верховний Суд спростував висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність обов'язку Харківського національного університету внутрішніх справ виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки позивача звільнено зі служби наказом Харківського НУВС № 2015 о/с від 06.11.2015 року. Відповідно безпосереднім роботодавцем позивача був Харківський НУВС, а тому відповідальність, передбачену в ст. 117 КЗпП України за непроведені розрахунки у день звільнення має нести саме відповідач.

При цьому, Верховний Суд зауважив, що розрахунок розміру суми відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України повинен розраховуватися відповідно до норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі за текстом - Постанова № 100).

Відповідно до ч.5 ст. 353 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

У відзиві на позов та у поясненнях представник відповідача відмітив, що ОСОБА_1 невірно розрахував суму середнього заробітку відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року та при обчисленні середньої заробітної плати неправомірно врахував одноразові виплати за вересень - жовтень 2015 року (винагорода за результатами роботи протягом 9 місяців 2015 року, матеріальна допомога, а також індексація), які є одноразовими виплатами та згідно Постанови № 100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються.

З приводу визначення суми середнього заробітку позивача за вересень - жовтень 2015 року та розрахунку необхідного до виплати відповідачем позивачу розміру суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне.

Згідно положень абз. 1,3 п.2 розділу 2 Постанови № 100 (в редакції від 29.07.2015 року. яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Таким чином, середній заробіток повинен обчислюватися з грошового забезпечення за два останні місяці, які перебували звільненню позивача зі служби (листопад 2015 року), а саме: вересень та жовтень 2015 року.

Формуючи суму середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 104 033,76 грн. позивач виходив з даних довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Харківського національного університету внутрішніх справ № 4/1110д від 01.11.2016 року (а.с.58), в якій визначено суму заробітної плати за вересень та жовтень 2015 року, а саме:

1) за вересень 2015 року - 7 688,37 грн., до якої включено: посадовий оклад 1 718,00 грн., оклад за спеціальне звання 130,00 грн., надбавка за вислугу років 40% - 739,20 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 50% - 1293,60 грн., премія 90% 3 492,72 грн. та індексація 314,85 грн.;

2) за жовтень 2015 року 17 004,47 грн. до якої включено: посадовий оклад 1 718,00 грн., оклад за спеціальне звання 130,00 грн., надбавка за вислугу років 40% - 739,20 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 50% - 1293,60 грн., премія 90% 3 492,72 грн., винагорода за результатами роботи протягом 9 місяців 2015 року 6 800,00 грн., матеріальна допомога на оздоровлення у зв'язку з черговою відпусткою за 2016 рік 1 718,00 грн. та індексація 1 112,95 грн.

Відповідно до абз.1,2 п.3 розділу 3 Постанови № 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Одноразова винагорода за підсумками роботи за рік і за вислугу років включається до середнього заробітку шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду 1/12 винагороди, нарахованої в поточному році за попередній календарний рік.

При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються, зокрема: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати (абз.1, 3 та 7 п.4 розділу 4 Постанови № 100).

Проте, позивачем при розрахунку суми відшкодування за вересень - жовтень 2015 року у розмірі 104 033,60 грн. помилково враховано такі складові як: індексація - 314,85 грн. (за вересень 2015 року), матеріальна допомога 1718,00 грн., індексація 1 112,95 грн. (за жовтень 2015 року), які є одноразовими виплатами та згідно Постанови № 100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються. Крім того, при обчисленні середньої заробітної плати винагорода за результатами роботи протягом 9 місяців 2015 року (6 800,00 грн.) також не підлягає врахуванню, оскільки згідно абз.2 п.3 розділу 3 Постанови № 100, до середнього заробітку включається одноразова винагорода за підсумками роботи за рік.

Отже, без врахування зазначених вище одноразових виплат сума грошового забезпечення позивача за вересень 2015 року становить 7 373,52 грн., за жовтень 2015 року - 7 373,52 грн. Середній заробіток позивача за день складає 241,75 грн. виходячи з наступного: 14 747,04 грн. (7373,52 грн. + 7373,52 грн.) / 61 день (вересень 30 днів, жовтень 31 день).

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить 62 129,75 грн. (241,75 грн. х 257 днів), а не 104 033,60 грн., як помилково розрахував позивач.

Суд зауважує, що в судовому засіданні позивач та його представник не заперечували щодо визначення відповідачем суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що становить 62 129,75 грн. Проте, уточнених позовних вимог в частині зменшення вказаної суми з 104 033,60 грн. на 62 129,75 грн. до суду не надали.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість, доведеність та задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Харківського НУВС щодо невиплати позивачу в день звільнення одноразової грошової допомоги, передбаченої чинним законодавством та зобовязання Харківського НУВС здійснити позивачу виплату суми середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 62 129,75 грн.

З приводу строку звернення позивача до суду з даним позовом, слід також зазначити наступне.

У поясненнях та у відзиві на позов представник відповідача також стверджував, що ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк звернення до суду, оскільки звернувся до суду з даним позовом щодо здійснення відповідачем виплати позивачу суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 29.08.2016 року, тоді як позивач звільнився з органів внутрішніх справ ще 06.11.2015 року.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року, яка діяла на момент звернення позивача до суду з даним позовом), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч.3 статті 99 КАС України (в тій же редакції), для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Крім того, у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року зазначено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що в даному випадку строк звернення до суду щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється з дня фактичного розрахунку зі звільненим працівником та в силу приписів ч.3 ст. 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017) для даної категорії справ становить один місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, виплату одноразової грошової (вихідної) допомоги було виплачено Харківським національним університетом внутрішніх справ ОСОБА_1 21.07.2016 року, тоді як даний позов позивач подав (направив поштою) до суду 18.08.2016 року, що підтверджено поштовим штампом на конверті (а.с. 29), тобто з дотриманням встановленого нормами КАС України (в редакції до 15.12.2017) строку звернення до суду, що спростовує твердження представника відповідача в цій частині.

При зазначених обставинах, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 61144) до Харківського національного університету внутрішніх справ (, адреса: просп. Льва Ландау, буд. 27, м. Харків, 61080) про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету внутрішніх справ щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення одноразової грошової допомоги, передбаченої чинним законодавством.

Зобовязати Харківський національний університет внутрішніх справ здійснити ОСОБА_1 виплату суми середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 62129 (шістдесят дві тисячі сто двадцять дев'ять) грн. 75 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2019 року.

Суддя О.В.Шевченко