Справа № 260/150/19
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 квітня 2019 року м. Ужгород № 260/150/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - Жирош С.Ю.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_5

представника відповідача - Трускавецька Д.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання представника Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до вимог ч.3 ст. 243 КАС України 16.04.2019 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

14.03.2019 року представником відповідача через канцелярію Закарпатського окружного адміністративного суду було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Вказане клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених ч.2 ст. 122 КАС України, обґрунтоване тим, що 26.04.2016 року позивач зверталася на урядову «гарячу лінію» щодо призначення їй допомоги, тобто була повідомлена про те, що її не було включено до розрахунку у зв'язку тим, що позивач у визначений законом строк не працевлаштувалася. Позов датовано 07.02.2019р., а відтак 6-місячний строк, встановлений для подання позову позивачем порушено.

В судовому засіданні представник відповідача подане клопотання підтримала з підстав вкладених у такому, та відповідно, просила суд дане клопотання задовольнити, а позовну заяву залишити без розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні проти поданого клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечили, при цьому пояснивши, що строк звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами про призначення їй грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі, однак отримувала відмови у призначенні такої, і строк звернення до суду позивача виник саме з останнього звернення до відповідача із відповідною заявою від 11.12.2018 року, а тому шестимісячний строк позивачем не пропущено. Однак якщо суд за наслідками розгляду даного клопотання прийде до висновку, що такий пропущено, просили суд такий поновити з підстав наведених у заяві від 07.02.2019 року про поновлення строку звернення до суду, яка містися в матеріалах справи.

Розглянувши подане представником відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та матеріали справи, заслухавши думку представників сторін з приводу такого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб'єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України не зловживаючи ними.

Як встановлено судом в ході судового розгляду даної справи та вбачається з матеріалів такої, позивач звернувся до суду 08 лютого 2019 року.

20 лютого 2019 року судом було відкрито провадження у даній адміністративній справі.

З поданим позовом позивач надав суду і заяву про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав.

В той же час на час відкриття провадження у справі суд не міг встановити факт пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки як сам позивач зазначає у своєму позові вона дізналася про порушення своїх прав 11.12.2018 року коли в черговий раз звернулася до відповідача з заявою для призначення допомоги, однак така їй відповідачем так і не була призначена.

Однак, як встановлено судом у підготовчому засіданні та вбачається з матеріалів справи позивач все ж таки зверталася 26.04.2016 року на урядову "гарячу лінію" щодо не призначення їй щомісячної адресної допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Крім того, в матеріалах справи міститься відповідне рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.05.2016 року №П-02876/0606 (а.с. 18), яке було надіслано позивачу і отримано нею (як зазначив сам позивач) у кінці травня 2016 року.

Таким чином, позивач була обізнана та її було повідомлено про те, що її не було включено до розрахунку у зв'язку тим, що вона у визначений законом строк не працевлаштувалася.

Отже з наведеного судом встановлено, що позивач знала про не призначення їй відповідачем з 01.04.2016 року вищезазначеної допомоги.

В той же час, даний адміністративний позов в частині позовних вимог позивача щодо зобов'язання Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг з 01.04.2016 року подано до суду 08.02.2019р., тобто після спливу 6-місячного строку, визначеного ст. 122 КАС України для подання позову.

Так, позивач згідно поданої ним заяви про поновлення строку звернення до суду просить суд визнати причини пропуску нею строку звернення до суду за захистом її прав поважними та поновити даний строк, мотивуючи свою заяву тим, що встановлений КАС України строк є обмеженим, вона не є спеціалістом в області права і відповідач фактично скористався цим і ввів її в оману. Також позивач займалася пошуком житла, роботи, влаштуванням дитини в школу та налагоджуванням побуту своєї родини на новому місці проживання і сума судового збору для неї значна. Крім того, у неї був шоковий стан у зв'язку з подіями в Донецькій області, у зв'язку з чим вона вважає, що строк звернення до суду з цим позовом нею не є пропущеним.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року).

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інш. Проти Великобританії" рішення ЄСПЛ від 22.10.1996 року, "Девеер проти Бельгії" рішення ЄСПЛ, від 27.02.1980 року).

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Тобто, обов'язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, про що зазначається та підтверджується матеріалами, що до неї додаються.

В той же час з наведених позивачем у заяві підстав для поновлення строку та наданих нею пояснень суд не вбачає існування поважних причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку звернення до суду і підстав для його поновлення, оскільки з кінця травня 2016 року до 08.02.2019 року пройшов значний час, який не є обмеженим, а є достатнім для звернення до суду за захистом своїх порушених прав і позивач міг скористатися своїм правом звернення до суду з адміністративним позовом щодо зобов'язання відповідача призначити та виплатити їй щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг з 01.04.2016 року.

Враховуючи наведене, а також те, що наведені позивачем обставини щодо поважності причин пропуску звернення до суду зазначені позивачем не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, які б підтверджували поважність причин пропуску позивачем такого строку, суду вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу вищевказану допомогу з 01.04.2016 року заявлені поза шестимісячним строком, а з матеріалів справи не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, тому в цій частині позовних вимог позов підлягає залишенню без розгляду.

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 (справа №127/15035/17).

Враховуючи, що позивачем та його представником в судовому засіданні не було спростовано доводів відповідача, а доводи позивача в заяві про поновлення строків звернення до суду про існування поважних причин в ході судового розгляду позивачем не надано, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки така підлягає залишенню без розгляду в частині п. 3 прохальної частини позовних вимог.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 240 КАС України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Щодо іншої частини позовних вимог з приводу визнання дій Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради не правомірними щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та виплати щомісячної адресної допомоги, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, суд вважає за необхідне продовжити судовий розгляд, оскільки строк звернення до суду визначений ст. 122 КАС України не пропущений і рахується з моменту звернення позивача до відповідача з заявою про призначення допомоги, а саме 11.12.2018 року.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 9, 122,126,166,167,240, 243, 248, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради від 14.03.2019 року про залишення позовної заяви без розгляду з підстав визначених ч.2 ст. 122 КАС України - задовольнити частково.

Позовну заяву в частині позовних вимог позивача щодо зобов'язання Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг з 01.04.2016 року - залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог - продовжити судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині залишення позовної заяви без розгляду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала в частині продовження судового розгляду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано судом 22.04.2019 року.

СуддяC.А. Гебеш