Справа № 0440/7206/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Справа № 0440/7206/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, відповідача-2: ОСОБА_2 соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправним та скасування рішення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради (далі відповідач-1) оформлене протоколом №32 від 10.08.2017р. про відмову в призначенні соціальної допомоги при народженні дитини на підставі заяви від 19.06.2017р.;
- зобовязання ОСОБА_2 соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради (далі відповідач-2) призначити та виплатити ОСОБА_1 соціальну допомогу при народженні дитини на підставі заяви від 19.06.2017р.
В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що в порушення Закону України «Про державну допомогу сімя з дітьми» відповідачем-2 відмовлено у призначенні та виплаті допомоги при народженні дитини ОСОБА_3.
Ухвалою суду від 22.11.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відповідно приписів ст.12 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачами -1 та -2 до суду подано відзиви на позовну заяву, за змістом яких проти задоволення позовних вимог заперечують, зазначивши, що позивач та її дитина є внутрішньо переміщеними особами та не проживають за місцем фактичного проживання, що відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р. №365 є підставою для відмови у призначенні та виплаті допомоги.
Так, 19.06.2017р. позивач звернулась до ОСОБА_2 соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради зі заявою про призначення допомоги при народженні дитини у відповідності до України «Про державну допомогу сімя з дітьми», проте рішення за вказаною заявою відповідачем-2 не прийнято.
Крім того, 05.07.2018р. позивач повторно звернулась до відповідача-2 зі заявою про надання її відомостей щодо результату розгляду заяви від 19.06.2017р. та виплатити соціальну допомогу при народженні дитини.
ОСОБА_2 соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 11.07.2018р. №Г22/22-01-16 позивача повідомлено щодо прийняття рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, у звязку з тим, що заявник не мешкає за місцем фактичного проживання.
10.08.2017р. відповідачем-1 протоколом №32 відмовлено позивачу у призначенні виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам у звязку з не підтвердженням місця фактичного проживання заявника з урахуванням акту обстеження матеріально-побутових умов сімї відповідно до п.12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України.
Не погодившись з відмовою відповідача-1, позивач звернувся за захистом соціальних прав своєї дитини.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21.11.1992 року №2811-ХII (далі Закон №2811-ХII), громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Стаття 10 Закону №2811-ХII визначає, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.
Згідно ч.1-3 ст.11 Закону № 2811-ХII, допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки.
Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.
Даний перелік документів є вичерпним.
Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.
Відповідно до положень ч.6, ч.8 ст.11 Закону №2811-ХII, допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.
Пунктами 10, 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001р. (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача щодо призначення допомоги при народженні дитини) (далі Порядок №1751) передбачено, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. Допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.
Слід також зазначити, що відмовляючи у відновленні виплати позивачу допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, послалося на не підтвердження факту проживання родини за вказаною адресою.
З 22.11.2014 року набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII від 20.10.2014р., яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.
Відповідно до ст.7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.
Рішення про скасування дії довідки відповідно до ст.12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

З матеріалів справи, судом встановлено, що позивач та її дитина є внутрішньо переміщеними особами до м.Дніпро, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №12088, № від 19.06.2017р., які було надано відповідачу-2 при зверненні з заявою про призначення допомоги при народженні дитини, видані ОСОБА_2 соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради.

Суд вважає, безпідставними посилання відповідачів на приписи постанови Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016р. "Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", як на підставу для припинення виплати допомоги при народженні дитини позивачу, з огляду на наступне.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд зазначає, що непідтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою законом підставою для відмови в призначенні та виплати допомоги при народженні дитини, а Постанова Кабінету Міністрів України №365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання допомоги при народженні дитини позивачем.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в рішенні від 03.05.2018 року у зразковій справі № 805/402/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для відмови позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини.

Відповідно до ст.3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

В силу вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами по справі, як суб'єктами владних повноважень, не виконано покладеного на них обов'язку щодо доказування правомірності своїх дій.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для відмови позивачу у призначенні допомоги допомоги при народженні дитини.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 01.10.2018р. позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі.

Згідно ч.2 ст.133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в дохід бюджету солідарно.

Керуючись ст.ст.133, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, відповідача-2: ОСОБА_2 соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради оформлене протоколом №32 від 10.08.2017р. про відмову в призначенні соціальної допомоги при народженні дитини на підставі заяви від 19.06.2017р.

Зобовязати ОСОБА_2 соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради (49033, М.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, 116-а, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) соціальну допомогу при народженні дитини на підставі заяви від 19.06.2017р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківської районної у місті Дніпрі ради (49033, м.Дніпро, вул.Грушевського, 70, ) судовий збір у розмірі 352грн.40коп. (триста пятдесят дві грн. 40 коп.) на користь бюджету.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради (49033, М.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, 116-а, ) судовий збір у розмірі 352грн.40коп. (триста пятдесят дві грн. 40 коп.) на користь бюджету.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова