Справа № 420/2294/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2294/19
УХВАЛА

22 квітня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Юхтенко Л.Р., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_2) про забезпечення позову до його подання до суду до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (Код , місцезнаходження: 67772, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21); ОСОБА_2 (адреса реєстрації: 79069, АДРЕСА_1), за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Державного реєстратора Комунального підприємства «Юридичний департамент реєстрації» Кротової Світлани Олександрівни (адреса місцезнаходження: 67730, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, с. Старокозаче, вул. Соборна, буд. 27), -

В С Т А Н О В И В:

До суду 18 квітня 2019 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання до суду до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області; ОСОБА_2, за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Державного реєстратора Комунального підприємства «Юридичний департамент реєстрації» Кротової Світлани Олександрівни.

На обґрунтування цієї заяви позивач зазначив, що заочним рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2017 року по справі №495/9130/16-ц, позов виконуючого обов'язки першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку задоволено, а саме: визнано незаконним рішення Затоківської селищної ради від 29.12.2014 № 2685 «Про передачу гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0930 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_3»; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії, індексний номер 32216710 щодо земельної ділянки площею 0,093 га для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер НОМЕР_2).

Зазначене рішення суду не набрало законної сили, що підтверджується відповіддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на адвокатський запит №5/2164/19/495/9130/16-ц від 16.01.2019 року.

В той же час, заявник зазначив, що 25.02.2019 року на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 27.03.2018 року по справі №495/9130-16-ц державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» прийняте рішення індексний номер:45677800 про скасування реєстраційної дії права власності шляхом поновлення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 03, кадастровий номер:НОМЕР_2.

Також, 20.02.2019 року Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області прийнято рішення №1042 про передачу у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 03, кадастровий номер :НОМЕР_2 ОСОБА_2.

На підставі рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області 08.04.2019 року державним реєстратором комунального підприємства «Юридичний департамент реєстрації» Кротовою С.О. здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_2 номер запису про право влансості:31076222, індексний норм рішення про державну реєстрацію права власності:46361378.

Таким чином, заявник вважає, що державним реєстратором неодноразово здійснювалась перереєстрація права власності на земельну ділянку за адерсою: АДРЕСА_3 реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 03, кадастровий номер :НОМЕР_2 на корить третіх осіб, що підтверджується інформаційною довідкою та у разі відчуження відповідачем зазначеної земельної ділянки на користь третіх осіб будуть порушені майнові права ОСОБА_4, в зв'язку з чим існує необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Заявник зазначив, що має намір звернутись до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №1042 від 20.02.2019 року «Про передачу у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 03, кадастровий номер :НОМЕР_2 ОСОБА_2, скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства «Юридичний департамент реєстрації» Кротовою С.О. від 08.04.2019 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 номер запису про право власності :31076222, індексний норм рішення про державну реєстрацію права власності:46361378.

Статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши цю заяву та додані до неї матеріали, суд вважає, що ця заява має бути розглянута та вирішена судом без виклику такої особи та інших учасників, у порядку письмового провадження.

Також розглянувши зміст цієї заяви, додані матеріали до неї, суд доходить висновку, що заява не належить задоволенню з огляду на таке.

Так, в заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що існує необхідність вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви та він має намір подати позов про визнання протиправним та скасування рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №1042 від 20.02.2019 року «Про передачу у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 03, кадастровий номер :НОМЕР_2 ОСОБА_2, скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства «Юридичний департамент реєстрації» Кротовою С.О. від 08.04.2019 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 номер запису про право власності: 31076222, індексний норм рішення про державну реєстрацію права власності:46361378.

Як вже було зазначено, статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Між тим, зі змісту заяви та доданих до неї матеріалів та тих позовних вимог, з якими заявник планує звернутись з позовом до Одеського окружного адміністративного суду вбачається, що цей спір не належить до публічно-правового спору та не підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, зокрема, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин (п.27 вказаної постанови).

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо (п.28 вказаної постанови).

У даному випадку спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасників. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу (п. 32 вказаної постанови).

Таким чином, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим, а тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладенні в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи те, спірні правовідносини та позовні вимоги, з якими заявник планує подати позов до Одеського окружного адміністративного суд стосуються майнового інтересу заявника та третьої особи, та мають приватно - правовий характер, те рішення, яке заявник планує оскаржувати до суду стосується реєстрації прав іншої особи, а отже, такий позов не може бути поданий до адміністративного суду, керуючись приписами ст. 154 КАС України, суд доходить висновку щодо відмови у задоволенні заяви через неправильне обрання способу захисту порушеного права.

Одночасно, суд звертає увагу, що Главою 10 Цивільного процесуального кодексу України встановлено порядок розгляду заяви про забезпечення позову.

Частинами 1-2 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії.

Тому, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не належить задоволенню через неправильне обрання способу захисту порушеного права.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст.150,151,154 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_4) про забезпечення позову до його подання до суду до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (Код , місцезнаходження: 67772, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21); ОСОБА_2 (адреса реєстрації: 79069, АДРЕСА_1), за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Державного реєстратора Комунального підприємства «Юридичний департамент реєстрації» Кротової Світлани Олександрівни (адреса місцезнаходження: 67730, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, с. Старокозаче, вул. Соборна, буд. 27), - відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до П'ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки передбачені статтями 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко