Справа № 260/1367/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2677/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 260/1367/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

10.12.2018р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про зобовязання розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів на території Четфалвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 07.02.2018 р. № К-362/0/17-18.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.02.2019р. позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформленої листом від 29.10.2018р. №31-7-0.32-8090/2-18.

Крім того, суд зобов'язав ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2, зареєстровану в Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області 07.02.2018р. за №К-362/2/17-18, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області в порядку, встановленому законом, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Закарпатській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.02.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

05.02.2018р. ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Береговського району Закарпатської області. До заяви позивач додав графічні матеріали.

Дану заяву зареєстровано в Головному управлінні Дергеокадастру у Закарпатській області 07.02.2018 р. за № К-362/0/17-18.

Листом від 03.03.2018р. за №К-362/0-761/0/18-18 Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області ОСОБА_2 повідомлено про неможливість задоволення заяви в установленому законом порядку у звязку з відсутністю позиції органу місцевого самоврядування з питань надання зазначеної позивачем на графічних матеріалах земельної ділянки.

Крім того, ОСОБА_2 не надав відповідачу копії документа, що підтверджує належність останнього до кола осіб, на яких поширюється дія п.19 і 20 ч.1 ст.6, пп.11-14 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». (а.с. 17 )

В березні 2018 р. позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2018р. у справі №807/228/18 даний позов задоволено. (а.с. 18 )

Суд визнав протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформленої листом від 03.03.2018р. №К-362/0-761/0/18-18.

Крім того, суд зобовязав ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Четфалвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області в порядку, встановленому законом.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2018р. №876/5840/18 рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2018р. у справі №807/228/18 залишено без змін. (а.с. 26 )

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.06.2018р. ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Закарпатській області листом від 29.10.2018 року №31-7-0.32-8090/2-18 повідомив ОСОБА_2, що йому відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки відсутнє рішення органу місцевого самоврядування, в якому б була висловлена позиція з вказаного питання. (а.с. 31 )

ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

На відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Закарпатській області який є суб'єктом владних повноважень, покладений обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення. Проте, відповідач в порушення вимог ст. 77 КАС України не надав належних та допустимих доказів для оцінки судом обставин правомірності та обґрунтування прийняття рішення.

Так, повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 116,118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Із аналізу ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України видно, що відмова органу місцевого самоврядування який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинна бути мотивованою.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Проте, з листа від 29.10.2018 року №31-7-0.32-8090/2-18 Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області не можливо встановити, з яких саме підстав виходив суб'єкт владних повноважень, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Тому, апеляційний суд не має можливості оцінити обставини, які були підставою для відмови та дійшов висновку, що така відмова прийнята необґрунтовано та нерозсудливо. Тобто, відповідач діяв не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Із змісту п. 8 Положення про ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 р. № 333 видно, що дане управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

В п. 1.4 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 р. № 34/5 видно, що наказ, розпорядження, постанова, рішення акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається субєктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий ( виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов"язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сфері державного управління, віднесених до його відання.

Тобто, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється індивідуальним правовим актом наказом Головного управління Держгеокадастру в області, що свідчить про те, що дані рішення не можуть оформлятись листами у відповідь на клопотання заявника.

Отже, відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Закарпатській області має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 ; від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.; від 11 квітня 2018 р. в справі № 806/2208/17.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в задоволенні заяви, а порушені права позивача на обґрунтоване, розсудливе та належним чином мотивоване рішення підлягають поновленню шляхом зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області вирішити повторно питання про надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта про те, що до спірних відносин слід застосовувати Постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 р. № 413 як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано застосував норми Земельного кодексу України в якому передбачений порядок одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 17.04.2018 р. в справі № 812/1557/17 ( № К/9901/33241/18 ).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки колегії суду.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 260/1367/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 19 квітня 2019 року