Справа № 440/1369/19
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 квітня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/1369/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Київського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області Державної міграційної служби України про визнання протиправними та скасування постанови, протоколу, -

В С Т А Н О В И В:

16.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області Державної міграційної служби України про визнання протиправними та скасування постанови, протоколу, а саме просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, серії ПН МПТ, номер 064991;

- визнати протиправним та скасувати протокол про адміністративне правопорушення, серії ПН МПТ, номер 06499;

- зобов'язати Київський РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області Державної міграційної служби України утриматися від вчинення певних дій, а саме: винесення рішення про примусове повернення громадянина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 з України.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувані постанова та протокол складені відповідачем без з'ясування обставин, які мають принципове значення при винесення рішення по суті. Також зазначено, що невірне застосування відповідачем норм права призводить до тяжких наслідків та істотно порушує законні права та інтереси позивача.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У ході з'ясування питання, чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до частини другої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З позову вбачається, що позивач оскаржує постанову Київського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області Державної міграційної служби України про накладення адміністративного стягнення, серії ПН МПТ, номер 064991 та протокол про адміністративне правопорушення, серії ПН МПТ, номер 064991, виданий Київським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області Державної міграційної служби України.

Таким чином, позивачем оскаржуються рішення Київського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області Державної міграційної служби України, які прийнято відповідачем у зв'язку з притягненням позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, правова оцінка оскаржуваним рішенням відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має надаватися місцевими загальними судами, як адміністративним судом, у порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене, справа підлягає передачі за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави.

За приписами частин першої, другої статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

На підставі викладеного, керуючись статтями 29, 248, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Передати адміністративну справу № 440/1369/19 за позовом ОСОБА_1 до Київського РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області Державної міграційної служби України про визнання протиправними та скасування постанови, протоколу до Київського районного суду м. Полтави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.О. Удовіченко