Справа № 1540/4644/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 р. м.ОдесаСправа № 1540/4644/18

Категорія:5.1 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 17 грудня 2018 року о 12:32

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача Пономаренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року, у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу № ОД727/130/НП/СПТД-ФС від 30 серпня 2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як позивачем протиправно не допущено контролюючий орган до проведення спірної перевірки, а тому його правомірно притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою.

При цьому, апелянт наголошує що предметом спірної перевірки є перевірка фактів допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що вбачається із змісту складених направлень.

В свою чергу, позивачем подано відзив на вищевказану апеляційну скаргу, з якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин контролюючим органом порушено встановлений законом порядок притягнення позивача до відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ Держпраці в Одеській області видано наказ від 10 серпня 2018 року № 1165 «Про проведення інспекційного відвідування», предметом якого є здійснення позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3, який здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1, бар «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Внаслідок чого, 16 серпня 2018 року посадовими особами Держпраці на підставі направлення на здійснення інспекційного відвідування від 10 серпня 2018 року №15/01-29-1964 здійснено вихід за відповідною адресою.

В свою чергу, позивачем не допущено посадових осіб Держпраці до проведення відповідного інспекційного відвідування.

При цьому, листом від 16 серпня 2018 року ФОП ОСОБА_3 письмово відмовив Головному управлінню у проведенні перевірки відповідно до направлення на здійснення інспекційного відвідування, посилаючись ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки органом ДФС вже проведено перевірку позивача з питання належного оформлення трудових відносин.

Внаслідок чого, 17 серпня 2018 року посадовими особами ГУ Держпраці в Одеській області складно акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ОД727/130/НП.

При цьому, постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 30 серпня 2018 року № ОД727/130/НП/СПТД-ФС, відповідно до висновків викладених в акті перевірки від 17 серпня 2018 року № ОД727/130/НП, за порушення ФОП ОСОБА_3 абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено на останнього штраф, у розмірі 372 300,00 грн.

Не погоджуючись з отриманою постановою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як контролюючим органом невірно кваліфіковано вчинене позивачем правопорушення, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 КЗпП України, цей кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Згідно ч. 1 ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 частини 2 вказаної статті встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Абзацом 6 частини 2 вказаної статті встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Абзацом 7 частини 2 вказаної статті встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Пунктом 2 вказаного порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими особами накладення штрафу № ОД727/130/НП/СПТД-ФС від 30 серпня 2018 року, якою накладено на позивача штраф, у сумі 372 300,00 грн.

В даному випадку, вказаний штраф накладено на позивача за наслідком встановлення факту недопущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до проведення інспекційного відвідування на об'єкті здійснення ним своєї підприємницької діяльності.

При цьому, задовольняючи позовні вимог судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом невірно кваліфіковано вчинене позивачем правопорушення, а як наслідок зроблено висновок про необхідність скасування оскаржуваної постанови.

Між тим, з аналізу вищевикладених положень КЗпП України вбачається, що недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні, тягне за собою відповідальність у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати.

При цьому, вчинення вказаних дій при проведенні перевірки з питань виявлення неоформлених трудових відносин, тягне за собою відповідальність у стократному розмірі мінімальної заробітної плати.

В даному випадку, заперечуючи проти задоволення позовних вимог контролюючим органом зазначається, що предметом спірної перевірки є перевірка фактів допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що вбачається із змісту складених направлень, а тому на позивача правомірно накладене стягнення за правопорушення, що передбачене абз. 6 ч. 2 ст. 265 КУпП України.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що за умови пред'явлення службового посвідчення та направлення для проведення позапланового заходу, позивач та його представники зобов'язані допускати посадових осіб до проведення інспекційного відвідування з наданням безперешкодного доступу до місць здійснення своєї діяльності.

При цьому, у межах спірних правовідносин адміністративним судом не вирішується питання доцільності притягнення позивача до відповідальності, а перевіряється виключно законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, станом на момент їхнього прийняття або вчинення, за наслідками чого суд може визнати протиправними рішення та дії (бездіяльність) суб'єкта владних повноважень, а також зобов'язати його вчинити певні дії.

В свою чергу, для належного вирішення спірних правовідносин адміністративному суду необхідно встановити предмет проведеної перевірки.

При цьому, згідно наказу на проведення спірної перевірки позивача № 1165 від 10 серпня 2018 року вбачається, що предметом здійснення позапланового заходу стосовно позивача є додержання законодавства про працю.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що з урахуванням змісту виданого контролюючим органом наказу, за встановлений факт недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні, особа має нести відповідальність саме у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати.

В свою чергу, колегія суддів не приймає доводів апелянта на наявність посилань у відповідному наказі на пп. 3 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, як на обставину, що беззаперечно встановлює предмет спірної перевірки, так як таке посилання прямо суперечить зазначеному в його резолютивній частині предмету - контроль за додержанням законодавства про працю.

При цьому, колегія суддів вважає, що будь-які накази та інші розпорядчі документи контролюючого органу, на підставі яких здійснюються заходи державного контролю, мають чітко формулювати та окреслювати предмет відповідного заходу, з метою унеможливлення виходу за межі останнього під час проведення такого заходу.

В свою чергу, закладена суб'єктом владних повноважень можливість проведення різних за своїм змістом перевірок на підставі одного й того самого наказу, на думку колегії суддів, має безумовно тлумачитись на користь позивача під час вибору та накладення на нього санкції за вчинене ним правопорушення.

Крім того, варто зазначити, що направлення на здійснення інспекційного відвідування мають виписуються на підставі відповідного наказу та мають відповідати його змісту.

В свою чергу, зазначення у направленні іншого предмету перевірки ніж зазначений у наказі про її призначення, на думку колегії суддів, не виправляє недоліків відповідного наказу, не змінює предмету перевірки та свідчить про порушення порядку її проведення.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Держпраці в Одеській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.