Справа № 400/230/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 р. Справа № 400/230/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54018
до відповідача:Національного агентства з питань запобігання корупції, бульвар Дружби народів, 28, каб. 105, м. Київ 103, 01103
третя особа:ОСОБА_2, АДРЕСА_2
про:визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до адміністративного суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - відповідач, НАЗК), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції щодо вжиття заходів до керівництва Державної служби України з безпеки на транспорті по факту не звільнення з посади заступника директора Департаменту - начальника управління контролю на автомобільному та міському електричному транспорті Департаменту державного контролю Державної служби України з безпеки на транспорті - в.о. начальника Укртрансбезпеки в Миколаївській області ОСОБА_2;

- зобов'язати Національне агентство з питань запобігання корупції вжити заходів до керівництва Державної служби України з безпеки на транспорті по факту не звільнення з посади заступника директора Департаменту - начальника управління контролю на автомобільному та міському електричному транспорті Департаменту державного контролю Державної служби України з безпеки на транспорті - в.о начальника Укртрансбезпеки в Миколаївській області ОСОБА_2.

Ухвалою від 19.02.2019 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 11.032019 року суд залучив до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що із статті, оприлюдненій на сторінці інтернет-видання «Новости-Н» він дізнався, що в.о. начальника Укртрансбезпеки в Миколаївській області (ДАЛІ - Укртрансбезпеки) ОСОБА_2 двічі систематично протягом року вчинив корупційні правопорушення і підлягає звільненню згідно Закону України «Про державну службу». Не зважаючи на вказане НАЗК допускає протиправну бездіяльність та не звільняє ОСОБА_2 із займаної посади.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. В своєму відзиві відповідач зазначає, що накладення дисциплінарного стягнення, у тому числі звільнення з посади державного службовця, не належить до компетенції НАЗК та є виключною компетенцією суб'єкта призначення, в даному випадку - Укртрансбезпеки, та здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про державну службу». При цьому, НАЗК в межах наданих повноважень вживає всіх необхідних заходів до Укратрансбезпеки з метою притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що вважає відзив на позовну заяву необґрунтованим. Так, протиправна бездіяльність НАЗК полягає у не вжитті заходів щодо належного та своєчасного виконання припису Укратрасбезпекою, зокрема, не притягнення винних осіб до відповідальності, передбаченої ст. 188-46 КУпАП.

Третя особа надала пояснення, в яких зазначає, що на час надходження до Укртрансбезпеки постанов про притягнення його до дисциплінарної відповідальності закінчився річний термін після вчинення дисциплінарного проступку державним службовцем. Зважаючи на всі обставини справи ОСОБА_2, відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.01.2019 року № 158-к, переведено на нижчу посаду.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Починаючи з 2007 року позивач працює в органах державного контролю на автомобільному транспорті та на момент розгляду справи займає посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю з безпеки на наземному транспорті в Управлінні Укртрансбезпеки в Миколаївській області.

В травні 2018 року в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області було призначено ОСОБА_2

28.08.2018 року позивач зі сторінки інтернет-видання «Новости-Н» дізнався, що ОСОБА_3 двічі протягом року вчинено корупційні правопорушення та підлягає звільненню з займаної посади.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2017 року у справі № 33/796/2462/2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (у зв'язку з не повідомленням про суттєві зміни у майновому стані), але провадження по справі закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постановою апеляційного суду м. Києва від 04.12.2017 року постанову суду першої інстанції від 31.08.2017 року залишено без змін.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2017 року у справі № 761/16432/17 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (у зв'язку з неповідомленням у встановлені строки НАЗК про набуття на праві спільної приватної власності садового будинку та земельної ділянки), але провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон України № 889), державна служба припиняється у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону).

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 84 Закону України № 889, підставою для припинення державної служби у зв'язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є, зокрема, набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов'язане з корупцією правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VII (далі - Закон України № 1700), особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов'язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України № 1700 у випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.

Припис Національного агентства є обов'язковим для виконання. Про результати виконання припису Національного агентства посадова особа, якій його адресовано, інформує Національне агентство упродовж десяти робочих днів з дня одержання припису.

НАЗК у своєму відзиві зазначило, що рішенням від 20.07.2018 року керівнику Укртрансбезпеки винесено припис про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень закону щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, що сприяли невиконанню посадовими особами Укртрансбезпеки вимог, зокрема, ч. 2 ст. 65 Закону України № 1700 щодо не притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2

В подальшому зазначений припис було скеровано на виконання Укртрансбезпеці (лист від 23.07.2018 року № 20-04/31329/18) з подальшим запитом про результати його виконання (лист від 28.11.2018 року № 57595/18). Листом від 12.12.2018 року № 10641/11/15-18 Укртрансбезпека повідомила НАЗК, що Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В» Укртрансбезпеки здійснюється дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_2

В силу положень ч. 1 ст. 77 Закону України № 889 накладання дисциплінарного стягнення, у тому числі звільнення з посади державного службовця, не належить до повноважень НАЗК та є виключною компетенцією суб'єкта призначення, в даному випадку - Укртрансбезпеки. Відповідач же, в межах своїх повноважень, надіслав до Національного агенства України з питань державної служби лист від 06.02.2019 року № 20-22/8487/19 з проханням вжити відповідні заходи та провести перевірку стану дотримання Укртрансбезпекою вимог ст. 84 Закону України № 889 щодо ОСОБА_2

Позивач обґрунтовує правомірність позовних вимог тим, що порушено його моральне право на роботу під керівництвом чесної та некорумпованої особи.

За змістом ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень позивачем у позовній заяві зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю його прав, свобод та інтересів.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Обов'язковою умовою визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб'єкта владних повноважень, тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів з боку відповідача.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для відновлення порушеного права у зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Суд погоджується з позицією позивача, що відповідач допустив бездіяльність та всупереч порушення Укртрансбезпекою положень ч. 2 ст. 12 Закону України № 1700 не вчинило жодних дій, зокрема, не притягнуло керівництво Укртрансбезпеки до відповідальності, передбаченої ст. 188-46 КУпАП. Але при цьому, порушення вимог Закону рішенням чи діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Правова позиція щодо обов'язкової умови надання правового захисту судом, як то наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, висловлена Верховним Судом України у постановах від 15.12.2015 року у справі №21-5361а15 та від 01.12.2015 року у справі №21-3222а15.

У даному спорі позивачем не наведено обґрунтованих мотивів та не надано відповідних доказів того, яким чином оспорювана бездіяльність відповідача порушує права або інтереси позивача, тобто породжують, змінюють або припиняють його права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 19, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Національного агентства з питань запобігання корупції (бульвар Дружби народів, 28, каб. 105, м. Київ, 01103, ) - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.04.2019 року.

Суддя О.В. Малих