Справа № 1640/2619/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р. Справа № 1640/2619/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Ральченка І.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 суддя Т.С. Канигіна, м. Полтава по справі № 1640/2619/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Геологія"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Геологія" (надалі ТОВ "НВК "Геологія", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.03.2018 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ГУ ДФС у Полтавській області не мало законних підстав і права призначати та проводити позапланову виїзну перевірку ТОВ "НВК "Геологія"; висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є безпідставними, оскільки позивач не може нести відповідальність за дії контрагентів; постачальниками виписані податкові накладні, оформлені з дотриманням вимог Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позивачем правомірно віднесено суми ПДВ до податкового кредиту; ТОВ "НВК "Геологія" мало в наявності всі необхідні ресурси (основні засоби, трудові ресурси тощо).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року позовні вимоги було задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 02.03.2018 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що на підставі направлення, виданого ГУ ДФС у Полтавській області від 21.12.2017 № 3939 (копія вручена 22.12.2017 директору ТОВ "НВК "Геологія" ОСОБА_1Г.), головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок ризикових платників та моніторингу ризикових операцій управління аудиту, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України та на підставі наказу ГУ ДФС у Полтавській області від 21.12.2017 № 3172 (копія вручена 22.12.2017 директору ТОВ "НВК "Геологія" ОСОБА_1Г.) проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача /а.с. 172, 173, т.2/.

ГУ ДФС у Полтавській області на адресу ТОВ "НВК "Геологія" направлялися запити про надання інформації (сторонами не заперечується). Позивачем відмовлено у наданні пояснень та копій документів, оскільки, за доводами позивача, запити відповідача складені з порушеннями вимог пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

Підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначає, що документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

У направленні ГУ ДФС у Полтавській області від 21.12.2017 № 3939 та наказі ГУ ДФС у Полтавській області від 21.12.2017 № 3172 підставою проведення документальної позапланової виїзної перевірки визначено норми підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Обов'язковою умовою проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано статтею 73 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245 "Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом". Зокрема, чітко визначено перелік підстав для направлення суб'єкту господарювання запиту про подання інформації, а також вимоги до його оформлення.

Колегія суддів зазначає, що зміст запитів ГУ ДФС у Полтавській області від 28.04.2017, 08.06.2017, 30.10.2017, 03.11.2017 /а.с. 98-100, 104-106, 110-112, 116-118, т. 1/ відповідає вказаним нормам.

Отже, відповідачем при призначенні документальної позапланової виїзної перевірки відповідно до наказу ГУ ДФС у Полтавській області від 21.12.2017 № 3172 дотримано порядок, встановлений відповідними приписами Податкового кодексу України.

При цьому, колегією суддів встановлено, що ТОВ "НВК "Геологія" допустило посадових осіб ГУ ДФС у Полтавській області до проведення перевірки.

Водночас, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, у подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі №826/1205/16.

Так, у період з 22.12.2017 по 29.12.2017 контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "НВК "Геологія" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Вайт Ресурс" за період з 01.05.2016 по 31.05.2016, ТОВ "ПБК Будова" за період з 01.08.2016 по 31.08.2016, ТОВ "Бахус Трейд" за період з 01.11.2016 по 31.12.2016, ТОВ "Джардан" за період з 01.12.2016 по 31.12.2016, правомірності їх відображення в податковій звітності та контрагентами-покупцями товарів/послуг, придбаних у вказаних постачальників.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 09.01.2018 № 32/16-31-14-05-09/38742888, яким встановлено порушення позивачем:

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, на загальну суму ПДВ 97754 грн, у тому числі: травень 2016 року на суму 17864 грн, серпень 2016 року на суму 7970 грн, листопад 2016 року на суму 16980 грн, грудень 2016 року на суму 54940 грн;

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено "Відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" (ряд 19 Декларації) за серпень 2016 року на загальну суму 5420 грн /а.с. 25-47, т.1/.

Не погодившись з указаним актом, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, за результатами якого акт залишено без змін /а.с. 48-71, т.1/.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 02.03.2018 № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 146631 грн., у тому числі: за податковим зобов'язанням 97754 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 48877 грн.; та № НОМЕР_2, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у сумі 5420 грн./а.с. 23-24, 72, т. 1/.

Не погоджуючись з цими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатами якого останні залишені без змін /а.с. 74-97, т.1/.

Позивач не погодився із указаними податковими повідомленнями-рішеннями, у зв'язку з чим оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у діях платника податків (позивача) немає порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, а також, що твердження контролюючого органу про наявність таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача суперечать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, відповідно до пункту 1.1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Положеннями пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У пункті 198.6 статті 196 Податкового кодексу України вказано, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

Колегія суддів зазначає, що за змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Суд зазначає, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Указане закріплено також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, згідно з пунктом 2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Також відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Надаючи правову оцінку правовідносинам позивача з ТОВ "Вайт Ресурс" за період з 01.05.2016 по 31.05.2016, колегія суддів зазначає таке.

Так, 04.05.2016 між ТОВ "НВП "Геологія" (покупець) та ТОВ "Вайт Ресурс" (продавець) укладено договір поставки № 6, відповідно до умов якого продавець поставляє, а покупець купує на умовах, викладених у цьому договорі, та/або додаткових угодах, та/або рахунках-фактури, та/або специфікаціях "товар". Кожна додаткова угода є окремою угодою, укладеною в рамках цього договору згідно з чинним законодавством України. Усі додаткові угоди є невідємною частиною даного договору. Ціна, кількість, найменування і асортимент товару протягом всього терміну дії договору визначаються: рахунками, накладними, додатками, додатковими угодами до цього договору або іншою документацією, що підтверджує узгодження ціни, кількості, найменування та асортименту товару. Загальна сума остаточно визначається сумарною вартістю фактично поставленого товару протягом строку дії даного договору. Продавець надає покупцеві разом з товаром наступні документи: рахунок-фактуру на товар, видаткову накладну, податкову накладну. Датою поставки товару вважається дата, зазначена у видатковій накладній /а.с. 27-29, т. 3 /.

ТОВ "Вайт Ресурс" виписано позивачу податкову накладну від 04.05.2016 №2 на загальну суму 107184,00 грн, у тому числі ПДВ 17864,00 грн. /а.с.149, т.1/.

Податкова накладна, складена ТОВ "Вайт Ресурс", відповідає вимогам пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України. Зауважень до оформлення податкової накладної, а також видаткової накладної в акті перевірки не зазначено.

На підтвердження виконання умов указаного договору в матеріалах справи наявні засвідчені копії рахунку на оплату від 04.05.2016 № 12 та видаткової накладної від 12.05.2016 №7 щодо наступних товарів: буровий замок 3Н95 діам. 89 мм у кількості 44 шт., перехідник металевий діам. 98 мм-57 мм у кількості 104 шт /а.с. 30-31, т.3/.

Отриманий від ТОВ "Вайт Ресурс" товар оприбутковано по бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за травень-грудень 2016 року /а.с. 166-167, т.1/.

На підтвердження здійснення позивачем оплати товару, отриманого від ТОВ "Вайт Ресурс", надано копії платіжних доручень від 12.05.2016 № 117 та № 115 /а.с. 159-160, т.1/.

На підтвердження транспортування позивачем товару у матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна від 12.05.2016 № 1205/1 /а.с. 32-37, т.3/, яке здійснювалось автомобільним транспортом, що перебувало у користуванні позивача на праві найму (оренди) на умовах договору найму (оренди) транспортного засобу від 29.02.2016 № 07-02/16 /а.с. 150-158, т.1/.

З пояснень позивача вбачається, що придбаний у контрагента товар товариство використало у власній господарській діяльності, а саме: товариство проводить для ТОВ "Єристівський ГЗК" роботи: очищення поверхні насосних агрегатів та їх кожухів, а також водопідйомних труб від глинистих відкладень згідно з договором № 66/50110 від 10.02.2015 /а.с. 30-36, т.2/.

Відповідно до пояснень позивача у процесі виконання даних робіт здійснюється витягування колони водопідйомних труб зі свердловин та зняття насосу. Водопідйомні труби мають довжину 9 м діаметр 89 мм та з'єднуються буровими замками д. 89 мм. На кінці кожної колони приєднаний насос з вхідним отвором 57 мм, який кріпиться до труби перехідником металевим 57мм*89мм. Свердловини діляться на аллювіальні (глибина 20-35 м) у постійній експлуатації 40-45 шт., та бучацькі (глибина 55-70 м) у постійній експлуатації 60 - 70 шт. при постійній експлуатації водопіднімального обладнання (розкручування-скручування) та дії агресивної води на метал (знищується осадами) зношується зєднувальні замки та муфта кріплення насосів. Процес очищення поверхні насосних агрегатів та їх кожухів, а також водопідйомних труб від глинистих відкладень, проводиться протягом 2-3 місяців, та актується по факту виконаних робіт, після очищення останньої свердловини.

Раз у рік повністю змінюються перехідник металевий 57мм*89 мм, яким кріпиться до труби насос. Буровий замок д. 89 мм, яким з'єднуються водопідйомні труби змінюються за потребою їх зношеності.

Придбаний у ТОВ "Вайт Ресурс" товар: буровий замок ЗН 95 діаметром 89 мм у кількості 44 шт., перехідник металевий діаметром 89 мм - 57 мм у кількості 104 шт., був переданий 12.05.2016 працівнику ТОВ "НВК "Геологія", відповідальному за роботи за договору, ОСОБА_2 згідно з накладною вимогою № 11 від 12.05.2016, для початку виконання робіт очищення поверхні насосних агрегатів та їх кожухів, а також водопідйомних труб від глинистих відкладень, які закінчились 19.07.2016, про що свідчить акт виконаних робіт № 6 від 19.06.2016 та акт № 7 від 19.06.2016. Згідно з актами очищено 103 свердловини, на які встановлено перехідник металевий д. 89 мм. - 57 мм. у кількості 103 шт., та замінено з'єднувальні бурові замки ЗН 95 д. 89 мм. у кількості 43 шт. на усіх аллювіальних свердловинах. У зв'язку з неможливим під'їздом до однієї зі свердловин, очищено на 1 менше запланованої, 1 перехід, та 1 замок встановлено в наступній фазі очищення в листопаді 2016 року /а.с. 184-187, т.3/.

Викладене також підтверджується залученими копіями первинних документів /а.с. 30-63, 144, т.2; 211-216, т.3/.

Суд звертає увагу на те, що контролюючим органом в акті перевірки не зазначено недоліків первинних документів по взаємовідносинах позивача з ТОВ "Єристівський ГЗК".

Щодо тверджень відповідача про виявлення фактів причетності засновників та посадових осіб до створення та діяльності, а саме: порушені кримінальні справи (результати відпрацювання податкових ризиків), суд зазначає таке.

Долучені судом копії вироків Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.02.2018 у справах № 537/413/18 та № 537/379/18 не підтверджують доводів відповідача, оскільки Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області взагалі не була надана оцінка діям посадових осіб ТОВ "Вайт Ресурс" /а.с. 85-99, т.3/.

Інших доказів на підтвердження порушення інших кримінальних справ відповідачем не було надано суду.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактично позивач підтвердив належними та допустимими доказами факт використання у власній господарській діяльності придбаного у вказаного контрагента товару.

Щодо правовідносин позивача з ТОВ "ПБК Будова" за період з 01.08.2016 по 31.08.2016, колегією суддів встановлено таке.

30.08.2016 між ТОВ "НВП "Геологія" (покупець) та ТОВ "ПБК Будова" (продавець) укладено договір поставки № 30/08, відповідно до умов якого постачальник поставляє, а покупець зобовязується прийняти поставку та оплатити поставлений товар запчастини, обладнання та інше на умовах даного договору. Ціна на товар встановлюється у гривнях України. Загальна сума даного договору складається з сум, указаних у накладних на кожну партію товару. Накладні є невідємною частиною даного договору. Постачальник поставляє товар покупцю протягом двох робочих днів з моменту отримання усної заявки від покупця /а.с. 138-139, т. 1/.

ТОВ "ПБК Будова" виписано позивачу податкову накладну від 31.08.2016 №11 на загальну суму 80340,00 грн, у тому числі ПДВ 13390,00 грн /а.с.146, т.1/

Податкова накладна, складена ТОВ "ПБК Будова", відповідає вимогам пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України. Зауважень до оформлення податкової накладної, а також видаткової накладної в акті перевірки не зазначено.

На підтвердження виконання умов указаного договору до матеріалів справи долучено засвідчені копії рахунку-фактури від 31.08.2016 № 31/08-11 та видаткової накладної від 31.08.2016 № 31/08-11 щодо придбання товару замок буровий ф.89 мм ЗН-108 у кількості 103 шт. /а.с. 140-141, т.3/.

Отриманий від ТОВ "ПБК Будова" товар оприбутковано по бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за серпень-грудень 2016 року /а.с. 165, т.1/.

На підтвердження здійснення позивачем оплати товару, отриманого від ТОВ "ПБК Будова", а саме: погашення таких зобов'язань, надано копії угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 23.09.2016, укладеної між позивачем та ТОВ "ПБК Будова". Зарахування таких вимог відбулось за наслідками та на виконання умов договору про переведення боргу від 08.08.2016, укладеного між ТОВ "Паритет Сервіс Плюс", ТОВ "ПБК "Будова" та ТОВ "НВК "Геологія", відповідно до якого первісний боржник переводить частину свого боргу на нового боржника, внаслідок чого новий боржник заміняє первісного боржника, як зобов'язану сторону у договорі безпроцентної позики № 26/07ФД від 26.07.2016 /а.с. 223-227, т.3; а.с. 29-33, т. 4/.

На підтвердження транспортування позивачем товару надано товарно-транспортну накладну від 31.08.2016 № 31/08-11 /а.с. 142-143, т.1/, яке здійснювалось автомобільним транспортом, що перебувало у користуванні позивача на праві найму (оренди) на умовах договору найму (оренди) транспортного засобу від 29.02.2016 № 07-02/16 /а.с. 150-158, т.1/.

Щодо посилань відповідача на невідповідність адреси відправника у товарно-транспортних накладних суд зазначає, що окремі недоліки такого документу, як товарно-транспортна накладна, не можуть бути відповідно до акта перевірки єдиною підставою для висновків про відсутність документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару.

Придбаний у контрагента товар позивач використав у власній господарській діяльності, а саме: підприємство проводить для ТОВ "Єристівський ГЗК" роботи: очищення поверхні насосних агрегатів та їх кожухів, а також водопідйомних труб від глинистих відкладень згідно з договором № 66/50110 від 10.02.2015 /а.с. 30-36, т.2/.

Таким чином, придбаний у ТОВ "ПБК "Будова" товар, а саме: буровий замок ЗН 108 д. 89 мм у кількості 103 шт., переданий працівнику ТОВ "НВК "Геологія", відповідальному за роботи за цим договором, ОСОБА_2 згідно з накладною вимогою № 24 від 31.10.2016, для початку виконання робіт очищення поверхні насосних агрегатів та їх кожухів, а також водопідйомних труб від глинистих відкладень, які закінчились 24.11.2016, про що свідчить акт виконаних робіт № 19 від 24.11.2016 та акт № 20 від 24.11.2016. Згідно з актами було очищено 100 свердловини, на яких замінено з'єднувальні бурові замки ЗН 108 д. 89 мм у кількості 100 шт. на бучакських свердловинах /а.с. 217-222, т. 3/.

3 бурові замки ЗН 108 д. 89 мм були використані при виконанні підрядних робіт по бурінню свердловин для забезпечення водою мешканців с. Солониця Козельщинського району Полтавської області, що підтверджується договором підряду № 182/601 О 1 від 07.11.2016, укладеним між Солоницькою сільською радою, ТОВ "НВК "Геологія" та ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат", дані роботи закриті актом № 21/1 від 05.12.2016 /а.с. 144-145, 121-138, т.2/.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактично позивач підтвердив належними та достатніми доказами факт використання у власній господарській діяльності придбаного у вказаного контрагента товару.

Надаючи правову оцінку правовідносинам позивача з ТОВ "Бахус Трейд" за період з 01.11.2016 по 31.12.2016, суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що 09.11.2016 між ТОВ "НВП "Геологія" (покупець) та ТОВ "Бахус Трейд" (продавець) укладено договір поставки № 09/11-2016, відповідно до умов якого продавець зобовязується упродовж дії договору передавати у власність покупцеві наявні у нього запчастини, обладнання та інші товарно-матеріальні цінності (далі товар), а покупець зобовязується приймати товар і оплачувати його на умовах цього договору. Цей договір укладається на багаторазові поставки. Поставка товару здійснюється шляхом його самовивозу покупцем із складу постачальника або доставляється на адресу покупця за домовленістю. Факт поставки товару покупцеві підтверджується підписаними уповноваженим представником покупця накладними / а.с. 44-45, т. 3/.

ТОВ "Бахус Трейд" виписано позивачу податкові накладні від 09.11.2016 №1 на загальну суму 101880,00 грн, у тому числі ПДВ 16980,00 грн та від 05.12.2016 № 8 на загальну суму 119040,00 грн, у тому числі ПДВ 19840,00 грн /а.с.144, 148, т.1/

Податкові накладні, складені ТОВ "Бахус Трейд", відповідають вимогам пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України. Зауважень до оформлення податкових накладних, а також видаткових накладних в акті перевірки не зазначено.

На підтвердження виконання умов указаного договору в матеріалах справи наявні засвідчені копії рахунку-фактури від 09.11.2016 № 09/11 та видаткової накладної від 09.11.2016 № 09/11 щодо придбання товару долото тришарошечне 349.2 С-ЦВ у кількості 3 шт. /а.с. 53, 54, т.3/, а також рахунку-фактури від 05.12.2016 № 05/12-5 та видаткової накладної від 05.12.2016 № 05/12-5 щодо придбання товару долото тришарошечне 349.2 Т-ЦВ у кількості 2 шт./а.с. 57-58, т.3/.

Отриманий від ТОВ "Бахус Трейд" товар оприбутковано по бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за листопад-грудень 2016 року /а.с. 163, 168, т.1/.

На підтвердження здійснення позивачем оплати товару, отриманого від ТОВ "Бахус Трейд", а саме: погашення таких зобов'язань, надано копії угод про зарахування зустрічних однорідних вимог від 22.11.2016 та від 15.12.2016, укладених між позивачем та ТОВ "Бахус Трейд" /а.с. 56, 73, т.3/.

На підтвердження транспортування позивачем товару в матеріалах справи наявні копії товарно-транспортних накладних від 09.11.2016 № 0911/1 та від 05.12.2016 № 0512/1 /а.с. 46-52, 61-66, т.3/, яке здійснювалось автомобільним транспортом, що перебувало у користуванні позивача на праві найму (оренди) на умовах договору найму (оренди) транспортного засобу від 29.02.2016 № 07-02/16 /а.с. 150-158, т.1/.

Щодо тверджень відповідача на невідповідність адреси відправника суд зазначає, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є первинним документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг. Наявність дефектів, допущених при оформленні товарно-транспортної накладної, не може свідчити про нереальність господарської операції з придбання товару в цілому за умови підтвердження такої операції іншими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку, що і встановлено судами попередніх інстанцій.

Указане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема в постанові від 02.10.2018 у справі №808/2524/17.

Придбаний у контрагента товар позивач використав у власній господарській діяльності, а саме: 23.09.2016 між ТОВ "НВК "Геологія" та ТОВ "Єристівський ГЗК" укладений договір № 452/51000. Буріння водознижуючих свердловин №№ 181Q-199Q, 101Q-116Q, будівництво водовідвідних колекторів ПЕ, облаштування гирла свердловин і монтаж насосних агрегатів на об'єкті "Система контуру гідрозахисту постійного борту кар'єру", згідно з графіком виконання робіт (додаток № 38) мобілізація, підготовка, буріння відбувається протягом 90 днів з моменту підписання. Згідно з додатком № 35 до договору "Відомість будівельних і монтажних робіт № 1" буріння проводиться тришарошечним долотом 349,2 мм /а.с. 176-193, т.1/.

Придбані у ТОВ "Бахус Трейд" товари, а саме: тришарошечне долото С-ЦВ 349,2 мм. - 3 шт., переданий 10.11.2016 працівнику ТОВ "НВК "Геологія", відповідальному за роботи за цим договором ОСОБА_3 згідно з накладною вимогою № 34 від 10.11.2016, для початку виконання робіт по бурінню свердловин. А 05.12.2016 придбані у ТОВ "Бахус Трейд" товари, а саме: тришарошечне долото Т-ЦВ 349,2 мм. - 2 шт., який був переданий 06.12.2016 працівнику ТОВ "НВК "Геологія", відповідальному за роботи за цим договором ОСОБА_3 згідно з накладною вимогою № 41 від 06.12.2016, для продовження виконання робіт по бурінню свердловин/а.с. 139, 143, т.2/.

27.12.2016 закрито актами виконаних робіт № 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31 та пробурені 7 свердловин "буріння водознижуючих свердловин №№ 181Q-199Q, 101Q-116Q, будівництво водовідвідних колекторів ПЕ, облаштування гирла свердловин і монтаж насосних агрегатів на об'єкті "Система контуру гідрозахисту постійного борту кар'єру", де використані дані долоття /а.с. 194-252, т.2; а.с. 1-21, т.3/.

Таким чином, фактично позивач підтвердив доказами факт використання у власній господарській діяльності придбаного у вказаного контрагента товару.

Щодо правовідносин позивача з ТОВ "Джардан" за період з 01.12.2016 по 31.12.2016, колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2016 між ТОВ "НВП "Геологія" (покупець) та ТОВ "Джардан" (продавець) укладено договір поставки № 7, відповідно до умов якого продавець поставляє, а покупець купує на умовах, викладених у цьому договорі, та/або додаткових угодах, та/або рахунках-фактурах, та/або специфікаціях "товар". Кожна додаткова угода є окремою угодою, укладеною в рамках цього договору згідно з чинним законодавством України. Усі додаткові угоди є невідємною частиною даного договору. Ціна, кількість, найменування і асортимент товару протягом всього терміну дії договору визначаються: рахунками, накладними, додатками, додатковими угодами до цього договору або іншою документацією, що підтверджує узгодження ціни, кількості, найменування та асортименту товару. Загальна сума остаточно визначається сумарною вартістю фактично поставленого товару протягом строку дії даного договору. Продавець надає покупцеві разом з товаром наступні документи: рахунок-фактуру на товар, видаткову накладну, податкову накладну. Датою поставки товару вважається дата, зазначена у видатковій накладній / а.с. 67-69, т. 3/.

ТОВ "Джардан" виписано позивачу податкові накладні від 27.12.2016 №15 на загальну суму 124236,00 грн, у тому числі ПДВ 20706,00 грн та № 16 на загальну суму 86364,00 грн, у тому числі ПДВ 14394,00 грн /а.с.145, 147, т.1/

Податкові накладні, складені ТОВ "Джардан", відповідають вимогам пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України. Зауважень до оформлення податкових накладних, а також видаткової накладної в акті перевірки не зазначено.

На підтвердження виконання умов указаного договору в матеріалах справи наявні засвідчені копії рахунку на оплату від 27.12.2016 № 10 та видаткової накладної від 27.12.2016 № 12 щодо придбання товару долото тришарошечне 490 мм тип С у кількості 3 шт. /а.с. 74-75, т.3/.

Отриманий від ТОВ "Джардан" товар оприбутковано по бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за грудень 2016 року /а.с. 164, т.1/.

На підтвердження здійснення позивачем оплати товару, отриманого від ТОВ "Джардан", надано копії платіжних доручень від 30.12.2016 № 196 про сплату у розмірі 25300 грн та від 16.01.2017 № 204 про сплату у розмірі 185300 грн /а.с. 161-162, т.1/.

На підтвердження транспортування товару в матеріалах справи наявні засвідчена копія товарно-транспортної накладної від 27.12.2016 № 2712/1 /а.с. 77-78, т.3/, яке здійснювалось автомобільним транспортом, що перебувало у користуванні позивача на праві найму (оренди) на умовах договору найму (оренди) транспортного засобу від 29.02.2016 № 07-02/16 /а.с. 150-158, т.1/.

Щодо тверджень відповідача на невідповідність адреси відправника суд зазначає, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є первинним документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг. Наявність дефектів, допущених при оформленні товарно-транспортної накладної, не може свідчити про нереальність господарської операції з придбання товару в цілому за умови підтвердження такої операції іншими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку, що і встановлено судами попередніх інстанцій.

Указане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема в постанові від 02.10.2018 у справі №808/2524/17.

Придбаний у контрагента товар позивач використав у власній господарській діяльності, а саме: 04.11.2016 між ТОВ "НВК "Геологія" та ТОВ "Єристівський ГЗК" укладений договір № 503/51000 Буріння водознижуючих свердловин №№ 181вс -199вс, 101вс -114вс, будівництво водовідвідних колекторів ПЕ, облаштування гирла свердловин і монтаж насосних агрегатів (бучакскі) на об'єкті "Система контуру гідрозахисту постійного борту кар'єру", згідно графіку виконання робіт (додаток №37) мобілізація, підготовка, буріння відбувається протягом 120 днів з моменту підписання. Згідно з додатком № 34 до договору "Відомість будівельних і монтажних робіт № 1" буріння проводиться тришарошечним долотом 490 мм /а.с. 64-82, т.2/.

Придбані у ТОВ "Джардан" тришарошечне долото тип С 490 мм у кількості 3 шт. передано 27.12.2016 працівнику ТОВ "НВК "Геологія", відповідальному за роботи за цим договором ОСОБА_3, згідно з накладною вимогою № 47 від 27.12.2016 - 2 шт, та 31.12.2016 згідно з накладною вимогою № 53 від 31.12.2016 - 1 шт. ОСОБА_4 /а.с. 140-142, т.2/.

03.04.2017 закрито актами виконаних робіт № 1/503, № 2/503, № 5/503, № 7/503, № 9/503 та пробурені 5 свердловин "буріння водознижуючих свердловин № 181вс -199вс, №101вс -114вс, будівництво водовідвідних колекторів ПЕ, облаштування гирла свердловин і монтаж насосних агрегатів на об'єкті "Система контуру гідрозахисту постійного борту кар'єру", де використані дані долоття /а.с. 85-120, т.2/.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактично позивач підтвердив доказами факт використання у власній господарській діяльності придбаного у вказаного контрагента товару.

При цьому, відповідачем по всім господарським операціям з контрагентами з ТОВ "Вайт Ресурс", ТОВ "Бахус Трейд", ТОВ "Джардан", наголошувалось про невідповідність придбаними у контрагентах товарів ними ж реалізованими.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до змісту акта перевірки не вбачається можливим встановити, який період діяльності та які первинні документи цих контрагентів послугували підставою для такого висновку. Більше того, зважаючи, що реалізовані товарно-матеріальні цінності не мали обмеженого строку реалізації, їх придбання контрагентами могло бути здійснено поза періодом, що був предметом перевірки контролюючого органу.

Стосовно доводів відповідача із посиланням на податкову інформацію щодо ТОВ "ПБК "Будова", ТОВ "Бахус Трейд" та ТОВ "Джарждан" щодо відсутності товариств за місцезнаходженням, колегія суддів зазначає таке.

Результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ "ПБК "Будова", ТОВ "Бахус Трейд" та ТОВ "Джардан", якими зафіксовано факт відсутності останніх за місцезнаходженням, встановлено контролюючими органами після завершення господарських відносин із позивачем, у зв'язку з чим зазначені обставини не можуть свідчити про будь-які порушення під час здійснення вказаних господарських операцій /а.с. 175-183, 189-193, т.2/.

Водночас, контролюючим органом здійснені ці висновки щодо недійсності господарських операцій на основі зібраної податкової інформації щодо взаємовідносин ТОВ "НВП "Геологія" з переліченими вище контрагентами.

Суд зазначає, що необхідною умовою для включення до податкового кредиту сум ПДВ є наявність ділової мети у діях платника податку, а саме: подальшого використання придбаного товару у власній господарській діяльності, тобто здійснення господарської діяльності, яка направлена на реальне отримання платником податків економічної вигоди від здійснених ним господарських операцій.

Доводи відповідача, які ґрунтуються на податковій інформації, наявній у контролюючому органі, суд визнає безпідставними, оскільки формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Порушення платником податку постачальником чи виконавцем робіт податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту лише за встановленого факту сприяння останнім першому в ухиленні від виконання податкового обов'язку або факту їхніх сумісних дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов'язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, не встановлені.

За правовим висновком Верховного Суду України, викладеному в постановах, зокрема від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, якщо контрагент не виконав свого зобовязання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 2а-5883/12/2670.

Отже, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Відповідачем не надано доказів наявності між позивачем та його контрагентами при здійсненні ними договірних відносин взаємоузгоджених зловмисних дій, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені докази свідчать про реальність господарських операцій, у зв'язку з чим позивачем правомірно віднесено до податкового кредиту сплачений за результатами спірних господарських операцій з указаними контрагентами податок на додану вартість.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 1640/2619/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Постанова складена в повному обсязі 22.04.19.