Справа № 200/12189/18-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №200/12189/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Гаврищук Т.Г., секретарі судового засідання Верховецької Г.О., за участі представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДОНРИБКОМБІНАТ" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 р. у справі № 200/12189/18-а (головуючий І інстанції Буряк І. В.), яка складена в повному обсязі 22 січня 2019 року в м.Словянську Донецької області, за позовом Приватного акціонерного товариства "ДОНРИБКОМБІНАТ" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 квітня 2018 року №Ю-3371-25, визнання дій неправомірними ,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "ДОНРИБКОМБІНАТ" (даліпозивач, апелянт) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі- відповідач) в якому просили визнати дії відповідача щодо винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 квітня 2018 року №Ю-3371-25 неправомірними; скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 квітня 2018 року №Ю-3371-25, як таку, що порушує права та законні інтереси позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року адміністративний позов ПрАТ Донрибкомбінат до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 квітня 2018 року №Ю-3371-25, визнання дій неправомірними - залишено без розгляду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не наведено суду достатніх та обґрунтованих підстав, що можуть свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що ГУ ДФС у Донецькій області надсилає вимоги про сплату боргу (недоїмки) наростаючим підсумком кожного місяця і вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 квітня 2018 року № Ю-3371-25 у сумі 700 482,50 грн. (станом на 30 червня 2018 року) фактично оскаржено ПрАТ «Донрибкомбінат» до Донецького окружного адміністративного суду як складову вимоги про сплату боргу недоїмки від 09 липня 2018 року № Ю-3371-25 на суму 1 453 589,95 грн. (вимога оскаржена у розмірі 983788,68 грн. за вирахуванням суму вимоги від 05 березня 2018 року № Ю-3371-25 на суму 469 750,27 грн., яка скасована рішенням суду у справі № 805/2546/18-а). Вказана вимога від 09 липня 2018 року була скасована рішенням суду у справі № 0540/8860/18.

Перелічені обставини позивач вважає поважними причинами пропуску строку.

У судовому засіданні представниця відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Зазначила, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність особи, яка не зявилася. При таких обставинах суд розглянув справу у відсутність особи, яка не зявилась.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

ПрАТ «Донрибкомбінат», 08 листопада 2018 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області в якому просив суд визнати дії відповідача щодо винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 квітня 2018 року №Ю-3371-25 неправомірними; скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 квітня 2018 року №Ю-3371-25, як таку, що порушує права та законні інтереси позивача.

Предметом позову є вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 12 квітня 2018 року № Ю-3371-25 у розмірі 700482,50 грн. станом на 31 березня 2018 року.

27 квітня 2018 року позивач оскаржив вказану вимогу в адміністративному порядку до ДФС України, за результатами розгляду якої рішенням ДФС України від 29 травня 2018 року № 18452/6/99-99-11-02-02-25 скаргу ПрАТ «Донрибкомбінат» залишено без задоволення, а оскаржувану вимогу - без змін. Зазначене рішення позивачем отримано 05 червня 2018 року (про що останній власне зазначив у позовній заяві).

Спірним по справі є питання поважності строку звернення до суду.

Матеріалами справи встановлено, що відносно ПАТ «Донрибкомбінат» були винесені наступні вимоги:

-від 05.03.2018 року № 3371-25 на суму 469750,27грн. (скасована рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року)

-від 12 квітня 2018 року № 3371-25 на суму 700482,50грн. (скасована рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, яке є предметом апеляційного перегляду);

-від 09.07.2018 року № 3371-25 на суму 1453538,95грн. (скасована рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року на суму 983788,68грн. за вирахуванням суми встановленої вимогою від 05.03.2018 року № 3371-25).

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що вимоги виносяться податковим органом з нарастаючим підсумком, тому оскаржуючи рішення від 12 квітня 2018 року № 3371-25 на суму 700482,50грн., позивач оскаржує суми, які вже були предметом судового розгляду при оскарженні вимоги від 09.07.2018 року № 3371-25 на суму 1453538,95грн. за результатами якого прийнято судове рішення від 12 листопада 2018 року.

Проте суд помилково зазначає, що ПАТ «Донрибкомбінат» оскаржує вимогу від 12 квітня 2018 року № 3371-25 на суму 230732,23грн. (це не відповідає вимогам позовної заяви).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач звертається до суду 08 листопада 2018 року, оскаржуючи вимогу від 12 квітня 2018 року № 3371-25 на суму 700482,50грн., яка є складовою суми 1453538,95грн., яка зазначена у вимозі від 09 липня 2018 року, та складовою суми 983788,68грн., яка була скасована рішенням суду.

При цьому рішення суду прийнято 12 листопада 2018 року.

Суд першої інстанції залишаючи позов без розгляду застосував частину 4 статті 122 КАС України, яка встановлює, що, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обовязковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

Позивач зазначає, що рішення ДФС України за результатами адміністративного оскарження ним було отримано 05 червня 2018 року, тобто строк звернення до суду встановлюється протягом 3 місяців від цієї дати та закінчується у відповідне число вересня 2018 року.

Разом з тим, із позовом до суду позивач звернувся 08 листопада 2018 року.

Суд першої інстанції також зазначав, що позивачем також оскаржуються дії відповідача щодо винесення вимоги від 12 квітня 2018 року № Ю-3371-25 а тому в даному випадку, слід виходити із загального строку звернення до суду встановленого ст. 122 КАС України.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи, вимога від 12 квітня 2018 року №Ю-3371-25 отримана позивачем 20 квітня 2018 року, про що свідчить резолюція на останній від 20.04.2018 року до виконання ОСОБА_2 вх. 0295.

Таким чином, строк звернення із даною позовною вимогою обмежується 20 жовтня 2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким розрахунком граничних строків звернення до суду.

Проте не погоджується з висновками про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Так суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що обєктом дослідження по справі є сума 700482,50грн., яка зазначена у вимозі від 12 квітня 2018 року № 3371-25, яка є складовою суми зазначеної у вимозі від 09 липня 2018 року яка в свою чергу була скасована судовим рішенням і таке рішення прийнято 11 листопада 2018 року.

Відповідно до практики ЄСПЛ у справі "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" рішення від 25.01.2000 року Суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у разі поновлення строків звернення до суду принципи правової визначеності порушені не будуть.

Навпаки враховуючи, що Податковий орган систематично переносить у наступні періоди суми заборгованості з ЄСВ з нарастаючим підсумком, які систематично є предметом судового розгляду та відповідно до судової практики такі вимоги скасовуються, суд апеляційної інстанції вважає необхідним допустити до правосуддя позов ТОВ «Донрибкомбінат».

До того ж ЄСПЛ у справі «Меньшакова проти України», рішення від 8 квітня 2010 року в пункті 53 зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdanev. The United Kingdom), пункт 57, SeriesA, № 93).

Тобто, обмеження встановлені Законом щодо строків звернення до суду (на що звернув увагу суд першої інстанції) слід застосовувати за умови, якщо такі обмеження не завдають шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута.

У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що податковий орган періодично приймає рішення щодо стягнення сум ЄСВ з наростаючим підсумком. Ці рішення відповідно до судової практики (відносно цього позивача) скасовуються. По цій справі оскаржується вимога в якій спірна сума є складовою попередньої вимоги яка скасована судовим рішенням.

Тому суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку допуск до правосуддя відповідає критеріям визначеним практикою ЄСПЛ щодо легітимної мети та розумної пропорційності між встановленими обмеженнями доступу до правосуддя та захистом порушеного права.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пропущений строк звернення до суду є незначним та становить 18 днів (з урахуванням того, що 20-21 жовтня 2018 року є вихідними).

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції зазначає, що у даному випадку пропуск строку звернення до суду не впливає на належне відправлення правосуддя, дотримання принципу юридичної визначеності а допуск до правосуддя спрямований на захист прав позивача та при цьому дотримуються принципи легітимної мети та розумної пропорційності.

Пунктом 3 частини 1 статті 320 КАС України встановлено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку, який не відповідає обставинам справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню. Ухвалу суду першої інстанції слід скасувати а справу направити для подальшого розгляду.

Повний текст постанови складений та підписаний 23 квітня 2019 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДОНРИБКОМБІНАТ" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 р. у справі № 200/12189/18-а задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 р. у справі № 200/12189/18-а скасувати.

Справу № 200/12189/18-а за позовом Приватного акціонерного товариства "ДОНРИБКОМБІНАТ" направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк до 5 днів.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_3