Справа № 1.380.2019.000693
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.000693
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Карпяк О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобовязання вчинити дії, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ у Львівській області від 23.01.2019 р. № 168/03.11-32 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобовязати Головне управління ПФУ у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 02 листопада 2018 р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також розяснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Позиція позивача:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, ОСОБА_1 02 листопада 2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Рішенням від 23.01.2019 року № 168/03.11-32 Головне управління ПФУ у Львівській області відмовило позивачу у призначенні пенсії, мотивуючи тим, що пільговий стаж як шліфувальника скловиробів, зайнятого шліфуванням скловиробів вручну не підтверджується. Вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки відсутність записів про атестацію робочого місця в трудовій книжці не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду як стажу, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Не погодившись з рішенням відповідача звернувся з позовом до суду.

Заперечення відповідача:

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, де зазначив наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. № 63, затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Цим Порядком передбачені особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників. Зокрема, в п.20 зазначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціальною стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном. Атестація робочих місць за умовами праці проводиться у Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. При призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-ти річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинно бути підтверджене за результатами атестації робочого місця за умовами праці. Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 працював: ПАТ «Конвеєр» з 11.09.1984 по 20.03.1985 ковалем-штампувальником 2-го розряду цеху №12; у ВО «Райдуга» з 22 12 1992 по 31.01.1993 учнем шліфувальника скловиробів, з 01.02.1993 по 01.12.2000 шліфувальником скловиробів 3-го розряду, у ТзОВ «КриштальУкраїни» з 19 12 2000 по 01 07.2001 шліфувальником скловиробів 3-го розряду. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проведена Державна реєстрація припинення за судовим рішенням щодо визнання юридичної особи Акціонерного товариства закрито типу «Райдуга» банкрутом (запис від 23.01.2007 № 2015907). Згідно з довідкою Головного управління статистики у Львівській області Акціонерного товариства закрито типу «Райдуга» 26.01.2007 вилучено з ЄДРПОУ.

Заявником надані копії наказів про прийняття на роботу учнем шліфувальника скловиробів з 22 грудня 1992 року (наказ № 256к від 18.12.1992) про присвоєння кваліфікації шліфувальника скловиробів 3-го розряду з 01 лютого 1993 року (наказ №46 к від 01 лютого 1993), про звільнення з посада шліфувальника скловиробів 3-го розряду з 01 грудня 2000 року (наказ № 62к від 11.12.2000). За даними особової карточки № 4564 ОСОБА_1 значиться як учень шліфувальника скловиробів, шліфувальник скловиробів. Довідкою Державного архіву Львівської області від 28.01.2016 № 204/У-2 стверджується, що в документах скляне ВО «Райдуга» (АТЗТ «Райдуга») відомості про 5-ти чи 6-ти робочий тиждень та про повний чи неповний робочий день відсутні. Відомості про надання відпусток, фотографія робочого місця, технологічний процес, про докорінні зміни характеру та умов праці, посадові інструкції на зберігання в архів не надходили. Відповідно до довідок, виданих Державним архівом Львівської області №581, 582 /У-2 від 09.03.2018 заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась з грудня 1992 по липень 2000. Окрім того, у відомостях нарахування зарплата є дані про фактично відпрацьований час шліфувальником за період з 1992-1995, шліфувальником скловиробів вручну з 1996-1998, за 1999, 2000 посада не зазначена.

Атестація робочих місць проведена відповідно до наказу № 62 від 12.11.1996 р. по АТЗТ «Райдуга», яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зокрема, професії шліфувальника скловиробів, зайнятих шліфуванням скловиробів вручну. Перевіркою пільгового стажу роботи ОСОБА_1 встановлено, що згідно наказу від 18.12.1992 № 256-к ОСОБА_1 прийнятий в цех учнем шліфувальника скловиробів з 22.12.1992 року, згідно наказу від 01.02.1993 № 46-к ОСОБА_1 - шліфувальник скловиробів 3-го розряду з 01.02.1993 р., згідно наказу від 01.02.2000 № 62-к ОСОБА_1, звільнений за власним бажанням з 01.02.2000. Перевіркою особових рахунків по заробітній платі за 1992-2000 роки встановлено, що ОСОБА_1 займав посада учня шліфувальника скловиробів та шліфувальника скловиробів. Згідно із записами у формі Т-2 ОСОБА_1 надавалась основна відпустка тривалістю 24 календарні дні та додаткові відпустки. Списком № 2, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, розділом XV «Скляне і фарфорово-фаянсове виробництво», позицією 2190100а-19669 передбачені шліфувальники скловиробів, зайнятих шліфуванням скловиробів вручну. Відсутня уточнююча довідка про підтвердження пільгового стажу роботи як шліфувальника скловиробів, зайнятого шліфуванням скловиробів вручну. Інших документів, які б підтверджували пільговий характер роботи шліфувальника скловиробів, зайнятого шліфуванням скловиробів вручну, не представлено. Згідно із наданими ОСОБА_1 документами загальний стаж роботи становить 31 рік 4 місяці 28 днів, пільговий стаж по Списку №1 як коваля - штампувальника становить 6 місяців і 10 днів, пільговий стаж як шліфувальника скловиробів, зайнятого шліфуванням скловиробів вручну не підтверджується. Просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 02 листопада 2018 року звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. До на підтвердження свого трудового стажу позивач надав копії наказів про прийняття на роботу учнем шліфувальника скловиробів з 22.12.1992 р. (наказ № 256к від 18.12.1992 р.), про присвоєння кваліфікації шліфувальника скловиробів 3-го розряду з 01.02.1993 р. (наказ № 46 від 01.02.1993 р.), про звільнення з посади шліфувальника скловиробів 3-го розряду з 01.12.2000 року (наказ № 62к від 11.12.2000 р.)

30 січня 2019 року відповідач своїм листом № 219/03.11-34 повідомив позивача, що управлінням прийнято рішення від 23.01.2019 року № 168/03.11-32 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, згідно п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мотивуючи це тим, що пільговий стаж як шліфувальника скловиробів, зайнятого шліфуванням скловиробів вручну не підтверджується.

22 грудня 1992 р. позивач був прийнятий на роботу на ВО «Райдуга» в цех сортового посуду № 1 учнем шліфувальника скловиробів на підставі наказу № 256к від 18.12.1992 р. (запис № 14 в трудовій книжці).

Після проходження навчання наказом від 01.02.1993 р. № 46к ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію шліфувальника скловиробів 3 розряду цеху сортового посуду № 1 (запис № 15 в трудовій книжці).

В 1994 році на базі Львівського ВО «Райдуга» було створено Львівське АТЗТ «Райдуга» про що зроблено запис в трудовій книжці № 16. Згідно наказу № 62к від 11.12.2000 р. позивач звільнився з посади шліфувальника скловиробів 3 розряду цеху сортового посуду № 1.

За результатами проведення атестації робочих місць АТЗТ «Райдуга» наказом від 05.03.1995 року № 11 було підтверджено право на пенсію по старості на пільгових умовах (наявність на робочому місці шкідливих і небезпечних факторів III класу умов і характеру праці по професіях за Списком № 2, де зазначено і шліфувальники скловиробів виконуючі роботи вручну, це саме ті роботи, які виконував позивач в період з 1992 р. по 2000 р.

Наказом № 62 від 12.11.1996 р. АТЗТ «Райдуга» підтверджено право на пенсію на пільгових умовах для шліфувальників скловиробів, зайнятих шліфуванням виробів вручну.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі по тексту - Закон №1058).

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно частини 1 статті 48 Кодексу Законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМ України №637 від 12 серпня 1993 року визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Списки №1 та №2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991 року, якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року, якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 року - застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року.

Підпунктом «Робітники» підрозділу ІІ «Фарфорово-фаянсове виробництво», розділу XIX «Скляне та фарфорово-фаянсове виробництво» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, передбачена професія шліфувальники.

Позицією 2190100а 19669 пункту «а» «Робітники» підрозділу «Підготовка шихти, виробництво всіх видів скла, скловиробів і шлакоситалу» розділу XVIII «Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів» Списку №2 затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року , визначена професія шліфувальник скловиробів, які виконують роботу вручну.

Позицією 2190100а 19669 пункту «а» « Робітники» підрозділу «Підготовка шихти, виробництво всіх видів скла, скловиробів і шлакоситалу» розділу XVIII «Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів» Списку №2, затвердженого Постановою КМУ від 11.03.1994 року №162, передбачені професії шліфувальники скловиробів, зайнятих шліфуванням скловиробів вручну.

Постановою Кабінету Міністрів №162 від 11.03.1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XVIII «Загальні професії» передбачені посади шліфувальник скловиробів та електромонтер по ремонту електрообладнання.

Так, згідно записів трудової книжки БТ-І №2081217, ОСОБА_1 22 грудня 1992 року прийнятий учнем шліфувальника скловиробу на ВО «Райдуга», з 01 лютого 1993 року присвоєна кваліфікація шліфувальника скловиробів 3 розряду, 01 грудня 2000 року звільнений з роботи за власним бажанням, 19 грудня 2000 року прийняти на роботу шліфувальником скловиробів 3 розряду, 01 липня 2001 року звільнений з роботи за власним бажанням. 11 листопада 2015 року ОСОБА_1 виповнилось 55 років, що підтверджується копією паспорта громадянина України.

Щодо періоду роботи позивача з 22.12.1992 року по 1998 рік за посадою шліфувальника скловиробів, то даний факт підтверджується архівною довідкою Державного архіву Львівської області від 28.01.2016 року № 207/У-2. Крім того, в матеріалах справи наявний наказ за №256к від 18.12.1992 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду учня шліфувальника скловиробу в цех сортового посуду № 1.

Таким чином, згідно з записів трудової книжки ОСОБА_1 та архівної довідки від 28.01.2016 року № 207/У-2, наказів про прийняття на роботу позивач з 1992 року по 1998 року пропрацював в цеху скляного виробництва на посадах з шкідливими умовами праці.

Також, суд звертає увагу відповідача на те, що відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком. Оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018 року.

В матеріалах справи наявний наказ № 11 від 05.03.1995 року про затвердження переліку робочих місць, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням на основі результатів атестації робочих місць за умови праці проведеної в 1993 року та наказ № 62 від 12.11.1996 року про затвердження переліку робочих місць, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням на основі результатів атестації робочих місць за умови праці проведеної з 1996 р.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням строків, а працівник до її проведення працював у шкідливих і важких умовах, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації - позиція Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі №345/3301/17.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Головного управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області № 168/03.11-32 від 23.01.2019 року.

Згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15) суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб'єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Отже, звернута до суду вимога про зобов'язання відповідача прийняти рішення про зобовязання Головного управління ПФУ у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 02 листопада 2018 р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за викладених вище обставин до задоволення не підлягає.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України та положенняч.4 ст. 245 КАС України, суд вважає необхідним здійснити такий захист шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вирішити питання, щодо якого звернувся позивач ОСОБА_1, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу частини другої статті 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, слід визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ у Львівській області від 23.01.2019 р. № 168/03.11-32 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вирішити питання, щодо якого звернувся позивач ОСОБА_1 , з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні вимог щодо зобовязання Головного управління ПФУ у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 02 листопада 2018 р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відмовити.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (79059, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ПФУ у Львівській області (адреса: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправним рішення, зобовязання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ у Львівській області від 23.01.2019 р. № 168/03.11-32 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, ОСОБА_1, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні вимог щодо зобовязання Головного управління ПФУ у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 02 листопада 2018 р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 (79059, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 18.04.2019 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна