Справа № 160/8095/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8095/18

ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

секретарі судового засідання Сколишеві О.О.,

за участі представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чисте місто» Жовтоводської міської ради» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року в адміністративній справі №160/8095/18 за позовом Комунального підприємства «Чисте місто» Жовтоводської міської ради» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування припису і постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 30.10.2018 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати припис відповідача про усунення виявлених порушень від 05.10.2018 року №ДН 1449/260/АВ/П та постанову ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 16.10.2018 року №ДН1449/260/АВ/ТД-ФС/627 в розмірі 2233800 грн..

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що висновки акту інспекційного відвідування про встановлення нібито порушення позивачем ч.3 ст.24 та ч.1 ст.21 КЗпП України (не укладення трудового договору з працівниками), не містить жодного посилання на наявність законодавчо визначеної заборони щодо укладення договорів підряду. Той факт, що між КП «Чисте місто «ЖМР» та зазначеними в акті двадцятьма особами були укладені саме договори підряду, а не трудові договори, підтверджується в т.ч. листами прийому виконаних робіт, оскільки на вказаних осіб не поширювались правила внутрішнього трудового розпорядку, вони самі, самостійно організовували свою роботу і виконували її на власний ризик, що свідчить про укладання саме цивільно-правових договорів. Крім того, враховуючи вимоги Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю щодо фактичного усунення спірних обставин, які виявлені в ході інспекційного відвідування, оскаржувані припис та постанова є протиправними, суперечать вимогам чинного законодавства України та підлягають скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення в та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, яким просив вимоги скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Судом встановлено, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області в період з 26 по 27 вересня 2018 року проведено інспекційне відвідування КП «Чисте місто» Жовтоводської міської ради», зареєстрованого за адресою: 52100, м.Жовті Води, вул.Петровського, 56 () зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин та повноти, своєчасності нарахування і виплати заробітної плати, за результатами якого 27.09.2018 року складений акт № ДН1449/260/АВ (а.с.19-49 т.1).

Висновками вказаного акту встановлено порушення позивачем вимог чинного трудового законодавства, а саме: частини 3 статті 24, частини 1 статті 21 КЗпП України (не укладення трудового договору з працівниками).

На підставі вказаного акту контролюючим органом від 05.10.2018 року винесено припис №ДН1449/260/АВ про усунення виявлених порушень та 16.10.2018 року прийнято постанову про накладення штрафу №ДН 1449/260/АВ/ТД-ФС/627 в розмірі 2233800 грн. Згідно з висновками, викладеними в акті встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства (а.с.56-59, 61-71 т.1).

Позивач не погодився з приписом та постановою про накладення штрафу та оскаржив їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, контролюючим органом вірно встановлено порушення комунальним підприємством вимог чинного трудового законодавства. У позивача існують випадки укладання цивільно-правових договорів про надання послуг, які мають ознаки трудових договорів та повинні укладатись у відповідності до норм трудового законодавства, а відтак і припис і постанова про накладення штрафу прийняті контролюючим органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до абз.3 ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 20 вересня 2007 року №877-V (далі по тексту - Закон №877) заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно із ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

16 травня 2017 року набув чинності Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі по тексту - Порядок №295), положення якого узгоджуються з нормами Закону № 877.

Відповідно до п.1 Порядку №295 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - обєкт відвідування).

Пунктом 2 Порядку №295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, в тому числі Держпраці та її територіальних органів.

Позивачем порядок та підстави здійснення інспекційного відвідування підприємства не оскаржується.

Проведеним інспекційним відвідуванням встановлено, що використовуючи найману працю, КП «Чисте місто» ЖМР» укладало договори цивільно-правового характеру, які носять ознаки трудових договорів, з наступними громадянами: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22.

Перевіркою наданих Комунальни підприємством «Чисте місто» Жовтоводської міської ради» (договорів підрядів, актів прийому виконаних робіт, накази, розпорядження, інших бухгалтерських документів) встановлено, що в цивільно-правових договорах, укладених між підприємством (замовник) та вказаними вище особами (виконавці) вбачаються ознаки трудових відносин.

Предметами вказаних договорів є:

- прибирання виробничих дільниць, приміщень, сміттєвих майданчиків, виконання рробіт по фарбуванню та дезінфекції контейнерів, виконання підсобних та допоміжних робіт, навантажування, розвантажування, т.і.,

- ведення диспетчерського обліку,

- наглядання за територією та цілісністю, неушкодженість майна на території замовника, здійснення контролю за прибування автотранспорту, реєстрація у відповідному журналі автотранспорту, фіксування в журналі приймання-здачі зміни відомості про результати чергування, котролювання переліку відходів, матеріалів, які заборонені для захоронення на полігоні, т.і.,

- надання транспортних послуг, перевезення вантажів на автомобілі замовника, ремонт автомобіля,

- розроблення грунтів на екскаваторі замовника у ході будівництва обєктів і споруд різного призначення, автомобьільних і залізничних доріг, перевезення вантажів на автомобілях замовника, надання послуг по ремонту екскаватора,

- послуги по переміщенню грунтів, керуванню бульдозером, послуги з ремонту бульдозера,

- послуги з ремонту електрообладнання автомобільної техніки та побутових приладі підприємства,

- транспортування ТПВ або вантажів трактором МТЗ, поточний ремонт техніки,

-проведення інформаційно-розяснювальної роботи з контрагентами, рознесення квітанцій, укладення на дому договорів про вивезення та захоронення ТПВ.

При цьому договори містять умови відповідальності за ввірений інвентар, дотримання встановлених вимог з охорони праці, техніки безпеки, виробничої дисціпліни, порядку та організованості, правил внутрішнього трудового розпорядку, счоєчасного та точного виконання розпоряджень адміністрації, що спростовує твердження апелянта щодо самостійної організації вказаними робітниками виконання робіт, на свій ризик та без дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку.

Окрім цього, оплата, що здійснювалася позивачем вказаним особам не залежала від виду та фактичного обсягу робіт, які ними виконувалися, оплата здійснювалася систематично (щомісячно) та у фіксованому розмірі (19,34 грн. за год., 13,00 грн. за год., 22,41 грн. за год.).

Згідно частини 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У відповідності до частини 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Загальне визначення цивільно-правового договору надається у статті 626 Цивільного кодексу України: договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 628 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відтак, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється. Тобто, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів і у разі досягнення цієї мети, договір вважається виконаним і дія його припиняється.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобовязаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зі змісту укладених між позивачем та зазначеними вище двадцятьма особами (кожним окремо) цивільно-правових договорів, метою їх укладання є організація процесу праці. Відповідно предметом угоди є сам процес праці, тобто виконання певної роботи (певних трудових функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою.

Крім того, зі змісту договорів не вбачається результатів роботи, які повинні виконати кожна з осіб, в той же час процес праці не передбачає будь-якого кінцевого результату (які саме послуги повинні надаватись у розумінні їх обсягу у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню та можуть бути відображені в актах виконаних робіт).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що відносини, які склалися між Виконавцями та Замовником передбачали виконання роботи на постійній основі у певний проміжок часу та мали на меті саме процес праці.

Викладене свідчить про те, що директором Комунального підприємства «Чисте місто» Жовтоводської міської ради» фактично у різні періоди з травня 2016 року було допущено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22.

до роботи без укладання трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням ч.3 ст.24 КЗпП України.

Крім того позивач погодився з встановленим порушенням та виконав припис відповідача щодо усунення виявлених порушень шляхом прийняття частини осіб на основні місця роботи (а.с.27-32 т.3).

Посилання позивача на ту обставину, що фактично ним усуненні виявлені в ході інспекційного відвідування порушення, колегія суддів зазначає, що відповідальність за ч.2 ст.265 КЗпП України передбачена за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Тобто, незалежно від факту усунення виявлених порушень.

У відповідності до абзацу 1 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу зокрема: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

У відповідності до частини 4 статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.1 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 року №509 (далі по тексту - Постанова №509), порядок визначає механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

У відповідності до пункту 2 Постанови №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

У звязку з виявленими порушеннями, які зафіксовано в акті перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № ДН1449/260/АВ від 27.09.2018 року, керуючись п.2 та п.3 Постанови №509, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області 03.10.2018 року прийнято рішення про розгляд справи про накладення штрафу на позивача.

Керівник - директор Комунального підприємства «Чисте місто» Жовтоводської міської ради» був присутній при розгляді справи та надавав усні пояснення щодо встановленних в акті перевірки порушень.

На підставі вказаного акту контролюючим органом 16.10.2018 року прийнято постанову про накладення штрафу №ДН 1449/260/АВ/ТД-ФС/627 в розмірі 2233800 грн., в межах санкції, визначеної статті 265 КЗпП України.

Відтак, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень відповідачем норм діючого законодавства при винесенні спірних припису та постанови.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття припису про усунення Комунальним підприємством «Чисте місто» Жовтоводської міської ради» порушень від 05.10.2018 року №ДН 1449/260/АВ/П та постанови ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення на позивача штрафу від 16.10.2018 року №ДН1449/260/АВ/ТД-ФС/627 в розмірі 2233800 грн..

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, обставини встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом, апелянтом не спростовано, внаслідок чого, всі наведені апелянтом доводи не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чисте місто» Жовтоводської міської ради» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року в адміністративній справі №160/8095/18 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року в адміністративній справі №160/8095/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак