Справа № 2а-953/11/1370
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1324/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі № 2а-953/11/1370 за адміністративним позовом ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_3 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

ВСТАНОВИВ :

27.01.2011р. позивач ОСОБА_2 об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 49 220 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області (правонаступник ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області ) подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що у відповідності до вимог ст. 1, ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» відповідач ОСОБА_3 як платник податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації в Україні не сплатив податок з власників транспортних засобів до бюджету Залізничного району м. Львова за 2009 р. в термін не пізніше 13.10.2009 та 11.11.2009 р., тобто, перед реєстрацією транспортних засобів в уповноважених органах в розмірі 49220 грн.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із листа Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАФ при ГУМАВСУ у Львівській області № 9/2074 від 31.08.2010 р. на імя відповідача ОСОБА_3 зареєстровано: 13.10.2009 р. транспортний засіб марки HYUNDAI Н200, 1999 рік випуску, обєм двигуна 2476 см3, д.н.з. НОМЕР_1 та 11.11.2009 р. транспортний засіб PEUGEOT BOXER, 1999 рік випуску, обєм двигуна 2446 см3, д.н.з. НОМЕР_2. (а.с. 5 )

Зокрема, податковий орган встановив що при здійсненні державної реєстрації вказаних транспортних засобів відповідач в порушення вимог ст. 1, ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» не сплатив до бюджету в 2009 р. податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі - 49220,00грн., що підтверджується довідкою ДПІ у Залізничному районі м.Львова №30267/9/19-023/1556 від 05.11.2010р.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст. 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

ч.1 п.3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. № 1388 (далі по тексту - Порядок), передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Згідно ч.4 п.8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

В п.3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС №379 (далі по тексту - Інструкція) видно, що працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.

Із змісту ч.4 ст.5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» ( який був чинний на час виникнення спірних правовідносин ) видно, що фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно п. 3.11 Інструкції після проведення всіх перевірок у заяву про реєстрацію транспортного засобу уповноваженою посадовою особою РЕП ДАІ, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації транспортного засобу рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П. І. Б. та дати.

У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться (ч. 6 ст. 5 названого Закону).

Таким чином, державна реєстрація транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів не може бути здійснена, оскільки безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, слідчим відділ прокуратури Львівської області в 2010 році порушено кримінальну справу №181-0290 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України.

Так, на стадії досудового розслідування кримінальної справи № 181-0311 (виділеної з кримінальної справи № 181-0290) порушено кримінальну справу №181-0062 за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, яку внесено до ЄРДР за №0001674 і яку розслідує слідчий відділ Залізничного районного відділу Львівського міського управління МВС України у Львівській області. Матеріали цього кримінального провадження об'єднано з матеріалами іншого кримінального провадження №0001639.

Як видно із вироків № 1-233/11 від 01.07.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) та №1/463/51/13 від 13.11.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35407558) начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ОСОБА_4 України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України (службова недбалість).

Серед переліку транспортних засобів по даній кримінальній справі, оформлених на фізичних осіб, є і транспортні засоби, зареєстрований на відповідача ОСОБА_3, а саме автомобілі HYUNDAI Н200, 1999 рік випуску PEUGEOT BOXER, 1999 рік випуску, за реєстрацію яких не сплачено податку.

Як зазначено у вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 01.07.2013 з оглянутих у судовому засіданні реєстраційних справ стосовно вказаних транспортних засобів вбачається, що спеціалістами Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які здійснювали перевірку поданих документів, у всіх випадках перевірялась наявність квитанції про сплату податку з власників транспортних засобів, про що зроблені відповідні відмітки на бланках заяв про реєстрацію транспортних засобів, у зв'язку з чим орган досудового слідства не вбачає у їх діях ознак злочину.

Виходячи із вимог законодавства, яке на момент виникнення спірних правовідносин регулювало питання сплати податку з власників транспортних засобів та самохідних машин і механізмів (ч.6 ст.5 Закону України «Податок з власників транспортних засобів» та пунктів 3, 8 Порядку), та обставин, встановлених Шевченківським районним судом м.Львова при розгляді кримінальної справи видно, що реєстрація на ім'я ОСОБА_3 транспортних засобів відбулася після перевірки посадовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області сплати особою необхідних платежів, в тому числі податку з власників транспортних засобів.

ч.6 ст.78 КАС України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, на момент реєстрації транспортних засобів відповідач надавав для перевірки квитанцію про сплату податку в сумі 24 760 грн. та 24460 грн.

Разом з тим, колегія суддів враховує ту обставину, що податковий орган в порушення вимог пп.6.2.4 п.6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не надіслав відповідачу податкові вимоги, що унеможливлює використання платником податків встановлених законом способів захисту своїх прав шляхом оскарження в адміністративному//судовому порядку податкових повідомлень-рішень чи податкових вимог.

Щодо доводів апелянта про те, що кошти з сплати податку з власників транспортних засобів які зобо»вязаний був сплатити відповідач не надійшли на рахунок відповідного місцевого бюджету, колегія суддів вважає зазначити, що поняття «сплата податку» та «надходження податку на рахунок» не є тотожними поняттями.

Зокрема, сплата податку є обов'язком платника податку, а надходження коштів на рахунок є результатом діяльності установ, які в установленому Законом порядку уповноважені на здійснення діяльності у сфері обігу грошових коштів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що контролюючий орган як субєкт владних повноважень діяв не в межах повноважень та у не спосіб передбачений законом та Конституцією України, оскільки відповідач не несе відповідальність за фактичне ненадходження до бюджету коштів із сплати податку з транспортних засобів. Податковий орган в порушення вимог п.2 ст. 77 КАС України в установленому порядку не довів факту узгодженого податкового боргу в розмірі 49220 грн. та правильність визначення податкового зобовязання на таку суму.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі № 2а-953/11/1370 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 19 квітня 2019 року.