Справа № 826/3144/16
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3144/16 Суддя першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Аліменка В.О. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року, яке проголошене о 14 год. 54 хв. та складене у повному обсязі 05 жовтня 2018 року, у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (на даний час - Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», скорочена назва - Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз») звернулося до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просило:

- визнати протиправною бездіяльність Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків (правонаступник - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби) щодо неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», за декларацією за січень 2013 року;

- визнати протиправною бездіяльність ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС щодо не внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету та до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування усіх необхідних даних щодо відшкодування ДАТ «Чорноморнафтогаз» з державного бюджету податку на додану вартість, за декларацією за січень 2013 року;

- зобов'язати ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головне управління ДФС у м. Києві та ДФС України внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету та до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування усіх необхідних даних щодо відшкодування ДАТ «Чорноморнафтогаз» з державного бюджету податку на додану вартість за декларацією за січень 2013 року;

- зобов'язати ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головне управління ДФС у м. Києві та ДФС України надати звіт про виконання рішення протягом одного місяця з дня набрання законної сили рішенням.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року вказаний адміністративний позов було задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги.

Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року апеляційну скаргу ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві було повернуто скаржнику.

На даний час розглядаються апеляційні скарги Офісу великих платників податків ДФС, Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС України, у яких скаржники просять суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовують тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Скаржники вказують на те, що до перегляду судових рішень у справі № 801/5561/13-а в касаційному порядку, вимоги позивача про отримання бюджетного відшкодування є передчасними. Також скаржники вказують на те, що суд першої інстанції не виконав вимоги ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 липня 2017 року та не врахував вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року у справі № 761/43994/17.

Позивач подав відзив, у якому зазначив, що на даний час виконані всі умови для отримання бюджетного відшкодування.

Під час судового засідання представники скаржників підтримали апеляційні скарги та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у них.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційних скарг та просив суд відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзивів на них, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги Офісу великих платників податків ДФС, Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС України задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року - змінити виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що ДАТ «Чорноморнафтогаз» подало до Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків ДПС податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2013 року з додатками, в якій у рядку 23.1 «сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» зазначено суму в розмірі 600041388 грн 00 коп.

Згідно з додатком 2 до зазначеної декларації «Довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2)» зазначена сума сформована за рахунок залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованих за попередні звітні (податкові) періоди, а саме - грудень 2012 року.

Також ДАТ «Чорноморнафтогаз» подало додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2013 року «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4)», у якому заявлено бюджетне відшкодування в сумі 600041388 грн 00 коп. шляхом перерахування на рахунок у банку.

У зв'язку з надходженням заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, Окружна державна податкова служба - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків ДПС провела документальну виїзну позапланову перевірку ДАТ «Чорноморнафтогаз», результати якої оформлені актом від 19 квітня 2013 року № 438/41-20/23-20/00153117.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 600041388 грн 00 коп. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 300020694 грн 00 коп.

ДАТ «Чорноморнафтогаз» оскаржило вказане рішення податкового органу в судовому порядку. Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 05 серпня 2013 року у справі № 801/5561/13-а, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 грудня 2015 року позовні вимоги ДАТ «Чорноморнафтогаз» до Центрального офісу, за участю третьої особи - Кримської митниці Міндоходів, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року № задоволено у повному обсязі.

Згідно довідок про взяття на облік платника податків ДАТ «Чорноморнафтогаз» з 29 серпня 2014 року перебувало на обліку в Міжрегіональному головному управлінні Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, а з 11 лютого 2016 року - в ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Позивач неодноразово звертався до зазначених органів, а також до ДФС України щодо здійснення бюджетного відшкодування у зв'язку із закінченням процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року № .

Згідно з листом ДФС України від 16 липня 2015 року 14907/6/99-99-15-01-01-15, листом Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків від 09 лютого 2016 року № 2767/10/28-10-37-20-16 та листом ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 02 березня 2016 року № 6610/10/26-59-07 позивачу було повідомлено, що вирішення відповідного питання можливе після закінчення процедури судового оскарження. Також у вказаних листах міститься висновок про те, що відповідно до системного аналізу приписів законодавства остаточним рішенням у процедурі судового оскарження є рішення Вищого адміністративного суду України, яке переглянуте Верховним Судом України, у порядку передбаченому ст.ст. 237, 239 КАС України.

У подальшому ухвалою Верховного Суду України від 12 вересня 2016 року було відмовлено у допуску до провадження справи за заявою Офісу великих платників податків ДФС про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 03 грудня 2015 року.

Не погоджаючись із відмовою Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків та ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві у поверненні суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, ДАТ «Чорноморнафтогаз» звернулося до суду з даним позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року, позовні вимоги ДАТ «Чорноморнафтогаз» було задоволено: визнано протиправною бездіяльність Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ДАТ «Чорноморнафтогаз» та зобов'язано ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2017 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі № 826/3144/16 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами для скасування зазначених судових рішень та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд стало те, що в матеріалах справи відсутня податкова декларація позивача за січень 2013 року з додатками та відповідна заява про повернення суми бюджетного відшкодування; копії акту перевірки та податкового повідомлення-рішення; контракту від 02 листопада 2011 року № 1219 та документів, які підтверджують оплату придбаного товару за вказаним контрактом і проходження процедури митного оформлення такого товару.

Також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2017 року зазначено, що при вирішенні справи по суті необхідно врахувати наявність кримінальної справи за фактом вчинення злочину службовими особами ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, з урахуванням ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що копії податкової декларації з податку на додану вартість за 2013 рік з додатками (у тому числі додаток 4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4)»), акту перевірки від 19 квітня 2013 року № 438/41-20/23-20/00153117, податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року № , а також контракту від 02 листопада 2011 року № 1219 і документів, пов'язаних з його виконанням, на даний час приєднані до матеріалів справи.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ДАТ «Чорноморнафтогаз», суд першої інстанції виходив з того, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний був подати до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету, однак не вчинив таких дій.

Також суд першої інстанції врахував, що на час ухвалення рішення, порядок бюджетного відшкодування був змінений, у зв'язку з чим обрав спосіб захисту прав ДАТ «Чорноморнафтогаз», який, на думку суду, відповідає вимогам Податкового кодексу України у чинній редакції.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

На час виникнення спірних правовідносин порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків був визначений у ст. 200 Податкового кодексу України.

Зазначена норма права передбачала, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Перелік достатніх підстав, які надають право контролюючим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

У разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Зазначені норми права вказують на те, що після закінчення процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року № у податкового органу виник обов'язок подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню ДАТ «Чорноморнафтогаз» з бюджету.

Таким податковим органом на час закінчення процедури судового оскарження було саме Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, у якому позивач перебував на податковому обліку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що днем закінчення процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року № є день набрання законної сили судовий рішенням у справі № 801/5561/13-а.

Положеннями ч. 5 ст. 254 КАС України (у редакції, чинній на час набрання законної сили судовим рішенням у справі № 801/5561/13-а) було передбачено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Як раніше зазначалося, постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 05 серпня 2013 року у справі № 801/5561/13-а, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 грудня 2015 року було задоволено позовні вимоги ДАТ «Чорноморнафтогаз» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року № .

Ухвалою Верховного Суду України від 12 вересня 2016 року було відмовлено у допуску до провадження справи за заявою Офісу великих платників податків ДФС про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 03 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Разом з тим, після закінчення процедури судового оскарження та на даний час ДАТ «Чорноморнафтогаз» не отримало суму бюджетного відшкодування відповідно до заяви, що була подана разом із податковою декларацією з податку на додану вартість за січень 2013 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлений ст. 200 Податкового кодексу України механізм контролю з боку податкового органу за правомірністю вимог платника податків про надання бюджетного відшкодування наділяє контролюючий орган повноваженнями на проведення камеральної перевірки заявлених сум, а за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства - документальної позапланової виїзної перевірки.

Зазначені повноваження підлягають реалізації податковим органом саме протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації.

В даному випадку Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників було реалізоване право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки та у подальшому на зменшення суми бюджетного відшкодування.

У свою чергу позивач скористався правом на судове оскарження рішення контролюючого органу. Завершення такої процедури є безумовною підставою для подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган не наділений повноваженнями здійснювати інші заходи контролю, у тому числі проводити повторну камеральну або документальну позапланову виїзну перевірку, чи не надавати відповідний висновок з інших причин.

Наявність кримінальної справи за фактом вчинення злочину службовими особами ДАТ «Чорноморнафтогаз», передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, також не може бути підставою для невиконання податковим органом вимог абз. 2 п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Зазначена обставина могла бути врахована судом під час розгляду адміністративного позову ДАТ «Чорноморнафтогаз» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року № , яким позивачу було зменшено суду бюджетного відшкодування на 600041388 грн 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року у справі № 761/43004/17 провідного інженера відділу тендерної роботи департаменту комерції ДАТ «Чорноморнафтогаз» ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Згідно з актом перевірки від 19 квітня 2013 року № 438/41-20/23-20/00153117, підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року № став висновок про те, що поставка товару - самопідіймальної плавучої бурової установки В-319 «UKRAINE» у межах контракту № 1219 від 02 листопада 2011 року, укладеного між ДАТ «Чорноморнафтогаз» та JSK RIGAS KUGU BUVETAVA - не була здійснена.

В акті перевірки зазначено, що не встановлено факту отримання ДАТ «Чорноморнафтогаз» самопідіймальної плавучої бурової установки В-319 «UKRAINE».

Зазначений висновок податкового органу під час розгляду справи № 801/5561/13-а був визнаний необґрунтованим, що стало підставою для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 18 травня 2013 року № .

Натомість згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року у справі № 761/43004/17 та поясненнями представників сторін у рамках кримінального провадження було встановлено порушення вимог закону під час проведення процедури здійснення державних закупівель (тендеру) та визначення ціни на товар, що був предметом поставки.

Обставини щодо фактичної поставки самопідіймальної плавучої бурової установки В-319 «UKRAINE» не були предметом дослідження та у зазначеному вироці не відображені.

Колегія суддів наголошує на тому, що право ДАТ «Чорноморнафтогаз» на отримання бюджетного відшкодування у розмірі 600041388 грн 00 коп. було підтверджене судовим рішенням у справі № 801/5561/13-а, яке набрало законної сили.

Під час судового засідання представники відповідачів повідомили, що із заявою про перегляд судових рішень у справі № 801/5561/13-а за нововиявленими обставинами у зв'язку з ухваленням вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року у справі № 761/43004/17 - не зверталися.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників внаслідок невиконання вимог абз. 2 п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, було порушено право ДАТ «Чорноморнафтогаз» на отримання бюджетного відшкодування за січень 2013 року.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів враховує, що протягом періоду, який минув з дня звернення до суду з даним позовом до дня ухвалення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року порядок здійснення бюджетного відшкодування неодноразово змінювався.

Так, з 01 лютого 2016 року набули чинності зміни до Податкового кодексу України, відповідно до яких пп. пп. 200.7.2, 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 передбачали, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову та митну політику, формує та веде:

а) Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті;

б) Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті.

Порядок ведення та форма реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до кожного відповідного Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до абз. 15 пп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 22 лютого 2016 року № 68 «Про затвердження Порядку ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість».

Зазначеною постановою було затверджено Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а також установлено, що:

- до реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість включаються заяви, подані після 01 лютого 2016 року;

- заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, суми податку за якими не повернуті до 01 лютого 2016 року, не включаються до таких реєстрів.

Порядок повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за заявами, що були подані та суми за якими не виплачені до 01 лютого 2016 року - врегульований не був.

З 01 січня 2017 року набули чинності зміни до Податкового кодексу України, які встановили новий порядок бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Питання щодо бюджетного відшкодування сум податку за заявами, які були подані до 01 січня 2017 року, були вирішені шляхом доповнення підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України новими пунктами 52 та 56.

Так, у відповідності до п. 52 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов'язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 01 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Згідно з п. 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Звертаючись до суду із заявою про уточнення позовних вимог у зв'язку зі зміною законодавства, ДАТ «Чорноморнафтогаз» вважало, що його право на отримання бюджетного відшкодування підлягає захисту шляхом зобов'язання контролюючого органу внести усі необхідні дані щодо відшкодування ДАТ «Чорноморнафтогаз» з державного бюджету податку на додану вартість за декларацією за січень 2013 року як до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету, так і до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Такі вимоги були заявлені позивачем одночасно до трьох відповідачів - ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС України.

Заявлені ДАТ «Чорноморнафтогаз» позовні вимоги суд першої інстанції визнав обґрунтованими та задовольнив їх у повному обсязі.

Разом з тим, судом не було враховано, що до кожного із зазначених реєстрів підлягали внесенню чітко визначені заяви. Одна заява про повернення суми бюджетного відшкодування підлягала внесенню лише до одного з реєстрів у залежності від дати її надходження до контролюючого органу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що передбачений п. 52 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування підлягав формуванню на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 01 січня 2017 року.

Як раніше зазначалося, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2016 року № 68 «Про затвердження Порядку ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість» до реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним п. 200.19 ст.200 Податкового кодексу України підлягали включенню виключно ті заяви, які були подані після 01 лютого 2016 року.

Заява про повернення ДАТ «Чорноморнафтогаз» суми бюджетного відшкодування в сумі 600041388 грн 00 коп. є додатком до податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2013 року, яка була подана 20 лютого 2013 року.

Отже, зазначена заява не була та не підлягала включенню до реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним п. 200.19 ст.200 Податкового кодексу України, як така що подана до 01 лютого 2016 року.

Враховуючи, що передбачений п. 52 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування мав бути сформований на підставі саме зазначених реєстрів, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача про внесення до вказаного реєстру даних щодо ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Натомість, порядок бюджетного відшкодування за заявами, що подані до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету, визначений у п. 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Згідно з вказаною нормою права заява ДАТ «Чорноморнафтогаз» про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість підлягала внесенню до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України обов'язок щодо формування до 1 лютого 2017 року Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування був покладений саме на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Таким органом, згідно з п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, є саме Державна фіскальна служба України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що належним способом захисту права ДАТ «Чорноморнафтогаз» на повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, окрім визнання протиправною бездіяльності Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо не подання висновку до органу державної казначейської служби, є також визнання протиправною бездіяльності ДФС щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування усіх необхідних даних щодо відшкодування ДАТ «Чорноморнафтогаз» з державного бюджету податку на додану вартість, за декларацією за січень 2013 року та зобов'язання ДФС України вчинити відповідні дії.

Під час судового засідання представник відповідачів зазначала, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути реалізований на даний час. В обґрунтування своїх доводів представник відповідачів послалася на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15.

У межах вказаної справи ТОВ «Аскоп-Україна» оскаржувало бездіяльність податкового органу щодо неподання до органу ДКС України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь товариства, а також заявило вимогу про стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на його користь заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість та пені.

Велика Палата Верховного Суду встановила, що станом на час розгляду справи у суді касаційної інстанції Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює. Крім того, за інформацією, наведеною в листі Державної фіскальної служби України від 26 липня 2017 року № 16189/6/99-99-12-03-02-15 «Про розгляд звернень щодо Тимчасового реєстру» на сьогодні чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структури такого реєстру.

Враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що такі способи захисту порушеного права як зобов'язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, не призведуть до ефективного відновлення права платника податків.

У зв'язку з цим Велика Палата Верховного Суду визнала обґрунтованим рішення суду апеляційної інстанції про стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на користь позивача заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Разом з тим, зазначений спосіб захисту права платника податку на отримання бюджетного відшкодування не може бути застосований у даній справі, адже вимога про стягнення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість безпосередньо з Державного бюджету України позивачем не заявлялася, а відповідний орган Державної казначейської служби до участі у справі в якості відповідача не залучався.

Під час вирішення апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що зобов'язання ДФС включити відповідні дані щодо ДАТ «Чорноморнафтогаз» у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету - є законодавчо визначеним способом захисту прав позивача.

Крім того, суспільні правовідносини є динамічними та перебувають у постійному розвитку. Велика Палата Верховного Суду встановила, що Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює саме на час вирішення касаційної скарги у справі № 826/7380/15.

Якщо обраний у даній справі спосіб захисту права позивача на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість не призведе до фактичного поновлення такого права, ДАТ «Чорноморнафтогаз» не буде позбавлене можливості у майбутньому звернутися до суду з позовом про стягнення відповідних коштів з Державного бюджету України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову ДАТ «Чорноморнафтогаз» шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків (правонаступник - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби) щодо неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету ДАТ «Чорноморнафтогаз» податку на додану вартість, за декларацією за січень 2013 року;

- визнання протиправною бездіяльність ДФС України щодо не внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету усіх необхідних даних щодо відшкодування ДАТ «Чорноморнафтогаз» з державного бюджету податку на додану вартість, за декларацією за січень 2013 року;

- зобов'язання ДФС України внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету усіх необхідних даних щодо відшкодування ДАТ «Чорноморнафтогаз» з державного бюджету податку на додану вартість за декларацією за січень 2013 року;

- зобов'язання ДФС України надати звіт про виконання рішення протягом одного місяця з дня набрання законної сили рішенням;

- відшкодування на користь ДАТ «Чорноморнафтогаз» сплачених ним судових витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС, ДФС України, пропорційно.

Натомість висновки суду в частині задоволення позовних вимог ДАТ «Чорноморнафтогаз» до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головне управління ДФС у м. Києві, а також вимог щодо включення даних про позивача до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування є помилковими.

Отже, доводи апеляційних скарг Офісу великих платників податків ДФС, Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС України частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 11 вересня 2018 року та є підставами для його зміни.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, проте ухвалив судове рішення з помилковим застосуванням норм матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги Офісу великих платників податків ДФС, Головного управління ДФС у м. Києві та ДФС України задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року - змінити.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та Державної фіскальної служби України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року - змінити шляхом виключення з його резолютивної частини:

- у абзацах 3 і 4 словосполучень «Державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та» і «та до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування»;

- у абзацах 5 і 6 словосполучень «Державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.О. Аліменко

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 16 квітня 2019 року.