Справа № 814/1331/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 р. м. ОдесаСправа № 814/1331/18

Категорія:10.3. Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв в порядку письмового провадження 03 грудня 2018 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Міністерству оборони України, а саме: визнання протиправними дії щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 , дочці - ОСОБА_2 та сину ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, як дружині, дочці та сину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого прапорщика ОСОБА_4 , у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975; зобов`язання прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 і членам сім`ї такої допомоги.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як смерть військовослужбовця ОСОБА_4 настала внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, підстави для призначення та виплати грошової допомоги позивачу відсутні.

В свою чергу, позивачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу, відповідно до якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято правомірне рішення про задоволення позовних вимог, так як смерть військовослужбовця ОСОБА_4 настала внаслідок наявного захворювання, а не у зв`язку із перебуванням у стані алкогольного сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 грудня 2013 року ОСОБА_4 уклав п`ятирічний контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

В свою чергу, 26 грудня 2017 року проведено службове розслідування за фактом смерті ОСОБА_4 , результати якого оформлені відповідним актом, з якого слідує, що 25 жовтня 2017 року, прибувши додому зі служби, ОСОБА_4 знепритомнів і через декілька годин помер в автомобілі швидкої медичної допомоги.

При цьому, в акті службового розслідування міститься висновок про те, що смерть ОСОБА_4 не стала наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, 26 жовтня 2017 року Миколаївським обласним бюро судово-медичної експертизи складено лікарське свідоцтво про смерть № 3176, у графі "Причина смерті" якого вказано: "Панкреатогенний шок. Гострий геморагічний панкреатит. Гостра серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця.".

Між тим, 19 грудня 2017 року складено Висновок експерта № 3176, в якому зазначено, що смерть ОСОБА_4 настала в результаті наявного захворювання - гострого геморагічного панкреатиту, яке ускладнилось панкреатогенним шоком.

Крім того, у висновку експерта № 3176 також зазначено, що при судово-токсикологічному дослідженні, оформленому актом № 4735 від 02 листопада 2017 року, у крові трупа ОСОБА_4 виявлено 4,42 проміле етилового спирту, що відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння у живих осіб.

В свою чергу, у протоколі № 44 Військово-лікарської комісії Південного регіону та № 433 Центральної військово-лікарської комісії від 15 лютого 2018 року, зазначено, що захворювання і причина смерті ОСОБА_4 пов`язані з проходженням ним військової служби (а. с. 13, 15).

При цьому, 06 березня 2018 року у протоколі № 26 Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (надалі - Протокол № 26), зазначено про відмову родині позивача у призначенні відповідної допомоги, так як на час смерті ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з отриманою відмовою позивач, як дружина померлого військовослужбовця, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як встановлений факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на момент його смерті не пов`язаний з причиною останньої, а тому його родина має право на отримання спірної допомоги, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно п. 1 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно пп. 2 п. 2 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Відповідно до п. 1 ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Згідно пп. «а» п. 1 ст. 16-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Згідно пп. «б» п. 1 ст. 16-4 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 2 вказаного порядку встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та указами Президента України.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем оскаржено відмову Міністерства оборони України у виплаті одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця, у 500-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

В даному випадку, позивач є дружиною військовослужбовця, померлого у період проходження ним військової служби.

В свою чергу, відмовляючи у призначенні та виплаті позивачу спірної допомоги Міністерством оборони України зазначається, що на момент смерті її чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому члени його родини не мають права на отримання відповідної допомоги.

Між тим, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених положень ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї померлого військовослужбовця у 500-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

При цьому, положення ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюються на членів сімей військовослужбовців, якщо смерть військовослужбовця сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що наявність алкоголю в крові померлого військовослужбовця не є безумовною підставою, що позбавляє членів його родини права на отримання відповідної одноразової допомоги.

В даному випадку, необхідною умовою для відмови у призначенні та виплаті відповідної допомоги, окрім наявності алкоголю у крові військовослужбовця, є встановлення факту здійснення останнім негативних дій, що стали безпосередньої причиною його смерті.

Між тим, варто зазначити, що смерть особи наступила у вільний від військової служби час та проведеним службовим розслідуванням не встановлено факту вживання особою алкоголю під час перебування на території військової частини та безпосереднього виконання військового обов`язку.

При цьому, згідно висновків проведеної за наслідком смерті військовослужбовця експертизи, смерть останнього настала в результаті наявного у нього захворювання гострого геморагічного панкреатиту, яке ускладнилось панкреатогенним шоком.

Крім того, вказаним висновком не встановлено прямого зв`язку між смертю військовослужбовця та наявністю в його крові алкоголю.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у родини померлого військовослужбовця права на отримання спірної допомоги.

В свою чергу, колегія суддів вважає неприпустимим факт встановлення представником апелянта іншої причини смерті військовослужбовця у поданій ним апеляційній скарзі.

Більш того, зроблені представником апелянта висновки суперечать висновкам проведеного експертного дослідження та висновкам проведеного службового розслідування.

Між тим, колегія суддів вважає, що задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції невірно обрано спосіб захисту порушеного права позивача у межах спірних правовідносин, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 15 вказаного порядку встановлено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин права позивача порушені саме рішенням Міністерства оборони України про відмову у призначенні спірної грошової допомоги, а не скасованим судом першої інстанції протоколом засідання комісії Міністерства оборони України, так як останній є технічним документом у якому викладено перебіг проведеного засідання комісії, а тому він не може порушувати прав позивача.

Внаслідок чого, враховуючи встановлені колегією суддів порушення судом першої інстанції норм процесуального права, наявні підстави для зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року - змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення у наступній редакцій:

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 06 березня 2018 року, занесене до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким відмовлено в призначенні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю старшого прапорщика ОСОБА_4 .

В решті - залишити без змін рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.