Справа № 560/355/19
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/355/19
РІШЕННЯ

іменем України

15 квітня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участю:секретаря судового засідання Бачок О.В. представника позивача - ОСОБА_1, представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Хмельницької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Хмельницької митниці ДФС, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019;

- зобов'язати Хмельницьку митницю ДФС нарахувати мито відповідно до заявленої ОСОБА_4 митної вартості транспортного засобу у декларації форми МД - 2 № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було придбано у юридичної особи нерезидента "Fahrdienste Kufner" транспортний засіб "VW Crafter Kombi", 2016 року випуску, за ціною 14277,00 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару декларантом в інтересах позивача подано до Хмельницької митниці ДФС митну декларацію (далі - МД) від 29.01.2019 № UA400030/2019/004363 та документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), із заявленою митною вартістю за ціною договору. Проте, відповідачем було безпідставно відмовлено у митному оформлені товарів позивачу, оформлено картку відмови в митному оформленні від 29.01.2019 № UA400030/2019/00441 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019. Позивач вважає рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки декларантом надано всі необхідні документи, що дають можливість відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом). Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву від 04.03.2019 відповідач зазначив, що за результатами опрацювання документів поданих до митного оформлення встановлено, що документи подані для підтвердження митної вартості товару містять розбіжності в частині зазначення пробігу автомобіля, що впливає на рівень ціни товару. Зокрема, згідно рахунку-фактури пробіг складає 275000 км, тоді як згідно акту митного огляду від 22.01.2019 № UA20903/2019/05011 пробіг складає 171589 км. Документів для підтвердження пробігу автомобіля (наприклад сервісної книжки) під час митного оформлення надано не було. Також, підпис позивача на калькуляції транспортних витрат відрізняється від підписів, здійснених ним у паспорті громадянина України та в дорученні, що, в свою чергу, ставить під сумнів достовірність калькуляції транспортних витрат. У зв'язку із тим, що заявлена фактурна вартість транспортного засобу, його пробіг не підтверджувалась використаними джерелами інформації, з метою виконання обовязкової форми контролю 105-2, згенерованої АСАУР, декларанту було надіслано повідомлення з вимогою надання додаткових документів для підтвердження вартості товару. У відповідь на вищезазначену вимогу декларантом 29.01.2019 надіслано повідомлення «Немає можливості надати додаткові документи для підтвердження митної вартості». Таким чином, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019 та видано картку відмови в митному оформленні від 29.01.2019 № UA400030/2019/00441. Митну вартість визначено на рівні 24850 Євро. З огляду на вище викладене, відповідач вважає прийняте рішення про коригування митної вартості № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019 таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити повністю.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог позивача заперечили з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 згідно фактури №2882/2019 від 10.01.2019 придбано у юридичної особи нерезидента "Fahrdienste Kufner" транспортний засіб "VW Crafter Kombi", 2016 року випуску, за ціною 14277,00 Євро.

З метою митного оформлення ввезеного на територію України автомобіля, а саме: "легковий автомобіль: марки "Volkswagen", модель "Crafter", бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2016, тип двигуна - дизельний, об'єм циліндрів 1968 см. куб., потужність - 120 кВт, кузов WV1ZZZ2EZG6047220 позивачем подано до Хмельницької митниці ДФС митну декларацію від 29.01.2019 № UA400030/2019/004363, в якій зазначено митну вартість за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються в сумі 14277,00 євро.

На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано: договір купівлі-продажу № 2882/2019 від 10.01.2019, експортну декларацію ЕХ від 17.01.2019, рахунок-фактуру, декларацію про походження товару, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, калькуляцію транспортних витрат, договір про надання послуг митного брокера, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні.

У зв'язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості містять розбіжності в частині зазначення пробігу автомобіля, що впливає на рівень ціни товару, зокрема, не заявлена фактурна вартість транспортного засобу, пробіг транспортного засобу не підтверджувалась використаними джерелами інформації, з метою виконання обовязкової форми контролю 105-2, згенерованої АСАУР, декларанту було надіслано повідомлення з вимогою надання додаткових документів для підтвердження вартості товару.

В свою чергу, декларантом 29.01.2019 надіслано до Хмельницької митниці ДФС повідомлення «Немає можливості надати додаткові документи для підтвердження митної вартості».

За результатами розгляду документів, 29.01.2019 Хмельницькою митницею ДФС, враховуючи відмову декларанта подавати документи, що впливають на рівень ціни товару, відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості №UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019 та видано картку відмови в митному оформленні від 29.01.2019 № UA400030/2019/00441. Митну вартість визначено на рівні 24850 Євро.

Позивач не погодившись із прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості №UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019, звернувся до суду про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. ( ч.1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно ст. 50 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 57 Митного кодексу України, Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Ч.1 та ч.2 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч.3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 15.02.2011 р. № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» , якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ч.1, ч.2 та ч.3 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобовязаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, п.1 ч.4 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію Митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Згідно договору продажу автомобіля від 10.01.2019, укладеного у місті Покінг (Німеччина) між Fahrdienste Michel Kufner (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець), продавець продає легковий автомобіль марки "Volkswagen", модель "Crafter Kombi", 2016 року випуску, ідентифікаційний номер WV1ZZZ2EZG6047220, перший допуск 14.07.2016, пробіг 275000 км. за ціною 14200,00 євро.

Таким чином зазначеним договором в повній мірі підтверджено митну вартість товарів на рівні 14200,00 євро.

При цьому, жодних розбіжностей чи суперечностей, щодо ціни транспортного засобу подані позивачем документи не містили.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Аналізуючи норми ст. 53 Митного кодексу України, суд приходить до висновку, що право органу доходів та зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Тому, не подання або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює для нього негативних наслідків, оскільки, у даному випадку, були подані документи, які давали змогу органу доходів та зборів достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Судом встановлено, що рішенням про коригування митної вартості товарів номер UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019 митну вартість товару визначено згідно ст. 64 МК України резервним методом на рівні 24850,00 євро.

Підставою для відмови стало твердження відповідача, що подані позивачем документи до митного оформлення місять розбіжності в частині зазначення пробігу автомобіля, що впливає на рівень ціни товару. Зокрема, згідно рахунку-фактури пробіг складає 275000 км, тоді, як згідно акту митного огляду від 22.01.2019 UA20903/2019/05011 пробіг складає 171589 км. За результатом перевірки інформації щодо вартості вищезазначеного транспортного засобу у спеціалізованому видані «Superschwacke» встановлено, що вартість даного транспортного засобу з пробігом 90400 км (із врахуванням пробігу 35 000 км за рік) складає 24850 євро, про що було зазначено під час формування ризиків системою АСАУР. Розрахунковий пробіг взятий до уваги, оскільки документи містили розбіжності щодо пробігу транспортного засобу, а декларантом не були надані документи для його підтвердження. Ризик заявлення митному органу недостовірної фактурної вартості підтверджується порівнянням заявленої вартості (14200 євро) з інформацією щодо продажу ідентичних моделей автомобілів з мережі Інтернет. Зокрема, згідно сайту mobile.de мінімальна ціна ідентичної моделі автомобіля 2016 року виготовлення в робочому стані складає 35 990 євро; згідно сайту mobile.de мінімальна ціна ідентичної моделі автомобіля, не пошкодженого в ДТП, складає 24770 євро, а продаж автомобілів "Volkswagen Crafter" 2016 року з таким пробігом відсутній. Згідно інформації з інтернет-сайту mobile.de мінімальна ціна ідентичної моделі автомобіля 2015 року виготовлення з подібними характеристиками складає 17 990 євро (автомобіль на 8 місць, перша реєстрація 02/2015, пробіг 201 000 км); згідно сайту autoscout24.com мінімальна ціна ідентичної моделі автомобіля, не пошкодженого в ДТП, складає 23950 євро (перша реєстрація 07/2015, пробіг 129 000 км). У зв'язку з вищевикладеним, у відповідності до статті 368 МКУ, декларанту було повідомлено про необхідність надання додаткових документів для підтвердження вартості товару.

Позивачем зазначено, що враховуючи той факт, що ним були надані всі необхідні документи на підтвердження митної вартості, він відмовився від надання додаткових документів.

Оцінюючи викладене у сукупності суд приходить до висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Щодо посилання представника відповідача на розбіжності показників спідометру в транспортному засобі, що підлягав розмитненню, суд зазначає, що подані документи до митного органу, по розмитненню транспортного засобу, а саме, договір купівлі-продажу № 2882/2019 від 10.01.2019 та МД № UA 400030/2019/004519 не містять відомостей пробігу автомобіля та не впливають на вартість транспортного засобу, яка визначена відповідно до договору купівлі - продажу ТЗ.

Отже, висновки Хмельницької митниці ДФС про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною контракту є помилковими.

Крім того, можливе ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зазначений висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 30.10.2018 (справа №826/25605/15).

Крім того, стороною відповідача не доведено і обґрунтованість власних розрахунків, ні нормативно, ні фактично.

Щодо використання митницею спеціалізованого видання «Superschwacke» та сайтів мережі Інтернет при визначенні вартості автомобіля позивача, то суд вказує на те, що Митний кодекс України не містить положень щодо можливості застосування даних джерел інформації під час визначення митної вартості. Відповідно до ст. 117 Конституції України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом. Спеціальний порядок державної реєстрації нормативно-правових актів установлено Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.92р. №731. Критерієм чинності таких актів та їх застосування є державна реєстрація нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та занесення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Натомість, відповідач не навів будь-якого нормативно-правового акту, який передбачав би впровадження у діяльність митних органів спеціалізованого видання «Superschwacke» та сайтів мережі Інтернет при визначенні вартості транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, та який міг бути застосований відповідачем у спірних правовідносинах.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості, оскільки надані для митного оформлення документи на підтвердження вартості товару не містять розбіжностей, а їхні дані піддаються обчисленню та підтверджують вартість товару.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 (справа № 809/278/17).

За викладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В свою чергу, оскільки судом встановлено правильність визначення позивачем митної вартості транспортного засобу у декларації форми МД - 2 № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019, з метою захисту прав позивача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про зобов'язання Хмельницьку митницю ДФС нарахувати мито відповідно до заявленої ОСОБА_4 митної вартості товару у декларації форми МД - 2 № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., які підлягають присудженню на користь останнього.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019.

Зобов'язати Хмельницьку митницю ДФС нарахувати мито відповідно до заявленої ОСОБА_4 митної вартості транспортного засобу у декларації форми МД - 2 № UA400000/2019/000370/2 від 29.01.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці ДФС на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят всім 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19 квітня 2019 року

Позивач:ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, 32300 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Хмельницька митниця ДФС (вул. Пілотська, 2, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29001 , код ЄДРПОУ - 39423132)

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_5
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_5