Справа № 822/1015/18
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1015/18
РІШЕННЯ

іменем України

19 квітня 2019 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області в переведенні та призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 2 - ї групи відповідно до ч.9-12 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII;

- зобов'язати Старокостянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області перевести, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця по інвалідності 2 - ї групи відповідно до ч.9-12 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII в розмірі 60% суми заробітної плати зазначеної в довідках №№4166/06, 4167/06, 4168/06, 4169/06 від 26.02.2018 року виданих Старокостянтинівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області з 27.02.2018 року, з урахуванням виплачених сум;

- рішення суду в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання;

- зобов'язати відповідача протягом місяця подати суду звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок порушення ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723 (далі - Закон № 3723-XII) та ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) Старокостянтинівським об'єднаним УПФ України Хмельницької області 28.02.2018 незаконно відмовлено у призначенні пенсії державного службовця, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не досягла визначеного Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку - 60 років.

Вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернулась в суд з вказаними позовними вимогами.

Ухвалою від 13 березня 2018 року Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №822/1015/18 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, та вирішив її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року зупинено провадження по даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18.

Суд, ухвалою від 28.03.2019 року поновив провадження у цій справі, задоволив клопотання позивача, та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 01.04.2019 року суд задоволив клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, та замінив відповідача - Старокостянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області у адміністративній справі №822/1015/18 на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

29.03.2018 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що згідно з пунктом 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723 мають, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Так, позивач набуде право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" при досягненні 60 років.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів в порядку письмового провадження, так як явка сторін не визнавалася судом обов'язковою.

Суд, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0842687 від 12.10.2016 є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) і отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Наказом від 22.02.2018 року № 5-ос ОСОБА_1 звільнена з посади головного спеціаліста фінансово-економічного відділу Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.

Відповідно до довідки Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області від 26.02.2018 року №4171/06, на день звільнення стаж державної служби ОСОБА_1 становив 20 років 01 місяць 9 днів.

27 лютого 2018 року позивач звернулась до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду Хмельницької області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця згідно із Законом України "Про державну службу" № 3723-XII.

Проте, Старокостянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду Хмельницької області листом від 28 лютого 2018 року №4466/03 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності державного службовця і повідомило, що з 01 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VІІІ, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року. Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", яка застосовується починаючи з 1 травня 2016 року. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ втратив чинність Закон №3723, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, а саме, визначено право державних службовців на призначення пенсії. Пенсії відповідно до Закону №889-VIII призначаються особам, які:

- досягли пенсійного віку (жінки - відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування");

- мають страховий стаж (жінки- 30 років);

- не призначали пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ;

- на день набрання чинності Законом №889- VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності Законом №889- VIII мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 1 травня 2016 року. Оскільки, ОСОБА_1 не досягла віку, визначеного статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тому остання не має права на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п'яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв'язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Судом установлено, що трудовий стаж позивачки на державній службі становить 20 років 01 місяць 9 днів, вона є інвалідом ІІ групи, що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0842687 від 12.10.2016 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Водночас, стосовно аргументів відповідача, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж.

Суд, вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки Закон не пов'язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб'єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

ЄСПЛ у п. 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов'язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов'язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Одночасно, положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 від 13 лютого 2019 року, а відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області щодо відмови у переведенні позивачки з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов'язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 27 лютого 2018 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці від 26 лютого 2018 року №4166/06.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Нормами статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, вимога позивача щодо звернення рішення суду до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць також підлягає задоволенню.

Водночас, вимога встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов'язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області подати протягом місяця суду звіт про виконання рішення суду не може бути задоволена з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, з вказаного положення слідує, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є прерогативою суду і висновок про необхідність вчинення даної дії має робити виключно суд в провадженні якого знаходиться відповідна справа та за наслідками її розгляду.

В даному випадку, суд не вважає за необхідне встановлювати судовий контроль за виконанням винесеного рішення, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які вказували на те, що відповідач ухилятиметься від його виконання.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправною відмову Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 27 лютого 2018 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці від 26 лютого 2018 року №4166/06, з урахуванням виплачених сум.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині виплати пенсії у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (вул. Чайковського, 3/1, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, 31104 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя ОСОБА_3