Справа № 742/1718/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 742/1718/17 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року, що прийняте о 08 год. 49 хв. у місті Прилуки, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною, відмову Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у зарахуванні їй до стажу державної служби період роботи на посаді звільненого секретаря комітету комсомолу технічного училища № 8 Прилуцького міськкому ЛКСМ України Чернігівської області з 18 серпня 1980 року по 29 жовтня 1982 року та зобов'язати відповідача зарахувати їй до стажу роботи державної служби зазначений період роботи на вказані посаді.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року позов задоволено:

- визнано протиправними дії Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у зарахуванні ОСОБА_5 до стажу державної служби період роботи на посаді звільненого секретаря комітету комсомолу технічного училища № 8 Прилуцького міськкому ЛКСМ України Чернігівської області з 18 серпня 1980 року по 29 жовтня 1982 рік;

- зобов'язано Прилуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_5 до стажу роботи державної служби період роботи на посаді звільненого секретаря комітету комсомолу технічного училища № 8 Прилуцького міськкому ЛКСМ України Чернігівської області з 18 серпня 1980 року по 29 жовтня 1982 рік.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах, зокрема, керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком. У зазначеному додатку міститься перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, до яких віднесено, серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для включення до трудового стажу спірного періоду роботи на посаді звільненого секретаря комітету комсомолу технічного училища № 8 Прилуцького міськкому ЛКСМ України Чернігівської області відсутні.

Позивач у запереченнях на апеляційну скаргу просила відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2017 року апеляційну скаргу Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України задоволено, постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив з того, що пенсійний орган правомірно не зарахував до стажу державної служби період роботи позивача на посаді секретаря комітету комсомолу технічного училища № 8, оскільки жодним чинним нормативно-правовим актом не передбачено зарахування зазначеної посади для призначення спеціальної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того, зазначено, що Порядок № 283 втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня від 2016 року № 229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби» (далі - Постанова № 229), де зазначено перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховуються до стажу державної служби, до яких віднесено, серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи. Відтак, Порядок № 283 була нечинною на момент звернення ОСОБА_5 та не підлягала застосування на час призначення пенсії позивачу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2017 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції зазначив про те, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, не перевірив встановлені судом першої інстанції обставини справи, не навів обґрунтованої доказами та передбаченої чинним законодавством підстави для скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на встановлені під час апеляційного перегляду обставини.

Верховний Суд зазначив, що під час нового судового розгляду суду апеляційної інстанції треба встановити чи відноситься посада звільненого секретаря комітету комсомолу технічного училища, на якій працювала позивач, до виборних у розумінні статті 118 Кодексу законів про працю України; встановити дату отримання позивачем десятирічного стажу державної служби відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) та Постанови № 283; встановити розмір стажу державної служби позивача на момент набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VІІІ) в розумінні пунктів 8 та 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень даного закону.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Прилуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України, як отримувач пенсії.

Відповідно до розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 27 квітня 2015 року (а.с. 9), ОСОБА_5 головою Прилуцької районної державної адміністрації, встановлено надбавку за вислугу років (стаж державної служби понад 10 років) у розмірі 20% посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг. Про десятирічний стаж державної служби йдеться також у розпорядженням Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 27 квітня 2015 року за № 82-ос (а.с. 10).

Розпорядженням Президента України від 28 лютого 2017 року № 51/2017-рп «Про звільнення ОСОБА_5 з посади голови Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області» згідно з пунктом 3 частини першої статті 83 Закону України «Про держану службу» позивач припинила виконання повноважень голови Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області з 03 березня 2017 року, що підтверджується Розпорядженням Прилуцької районної державної адміністрації від 02 березня 2017 року № 49-ос, в якому вказано стаж державної служби 12 років.

Із архівної довідки від 02 березня 2017 року № Р-31П, виданої Державним архівом Чернігівської області (а.с. 11), вбачається, що в архівному фонді Прилуцького міськкому ЛКСМ України Чернігівської області у протоколі засідання бюро Прилуцького міськкому ЛКСМ України Чернігівської області від 28 серпня 1980 року № 10 ОСОБА_5 значиться затвердженою звільненим секретарем комітету комсомолу технічного училища № 8 з 01 серпня 1980 року.

Із записів у трудовій книжці НОМЕР_2, виданої на ім'я ОСОБА_5, виданої 08 лютого 1980 року (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_5 затверджено звільненим секретарем комітету комсомолу технічного училища № 8 з 01 серпня 1980 року по 29 жовтня 1982 року.

ОСОБА_5 вийшла заміж та змінила своє дошлюбне прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 26 листопада 1983 року, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 12).

Позивач 05 квітня 2017 року звернулася до відповідача з заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Листом Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 12 квітня 2017 року № 1743/05 ОСОБА_5 було повідомлено про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно розпорядження відповідача від 10 квітня 2017 року відповідно до Закону України «Про державну службу», мотивуючи тим, що на день набрання чинності Закону України «Про державну службу», тобто станом на 01 травня 2016 року, відсутній необхідний 10 річний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби та враховуючи те, що стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, становить 9 років 11 місяців 9 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу». Страховий стаж становить 40 років 7 місяців 13 днів.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з позовом.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ (далі Закон № 889-VІІІ), який набрав чинності з 01 травня 2016 року, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Абзацами 1, 2 та 3 пункту 2 Порядку № 283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Крім того, відповідно до пункту 3 Порядку № 283 до державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачений абзацом 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року № 1049 (далі - Положення № 1049)

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 Положення № 1049, до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 118 Кодексу законів про працю України до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років зараховується, зокрема, стаж роботи у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях на виборних посадах.

Отже, до стажу державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VІІІ може бути віднесено стажу роботи у партійних, профспілкових, комсомольських організаціях на виборних посадах.

Як вказав Верховний Суд, при розгляді даної справи необхідно встановити чи відноситься посада звільненого секретаря комітету комсомолу технічного училища № 8 Прилуцького міськкому ЛКСМ України Чернігівської області, яку позивач обіймала з 18 серпня 1980 року по 29 жовтня 1982 року, до виборних посад.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи архівної довідки Державного архіву Чернігівської області від 02.03.2017 № Р-31П у протоколі засідання бюро Прилуцького міськкому ЛКСМ України Чернігівської області від 28.08.1980 № 10 позивач значиться затвердженою на згадану посаду.

Проте, будь-яких доказів обрання позивача на вказану посаду, чи належність цієї посадо до виборних матеріали справи не містять, а позивачем будь-яких доказів цьому надано не було.

Згідно частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною першою статті 169 КАС передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно частини п'ятої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Колегія суддів наголошує на тому, що позивач не наводила будь-яких мотивів щодо віднесення згаданої посади до виборних у позовній заяві, а також і у запереченнях на апеляційну скаргу, де міститься посилання на «відповідальну» посаду, яку, згідно викладених вище норм, не віднесено до посад державної служби.

Щодо посилань на визначення стажу у розпорядженнях Чернігівської обласної державної адміністрації та Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області, то колегія суддів зазначає, що вказані документи не є належними доказами, які свідчать про необхідність врахування чи неврахування спірного періоду роботи позивача до стажу державної служби. Такі розпорядження не є документами, на підставі яких визначається відповідний стаж.

Щодо встановлення дати отримання позивачем десятирічного стажу державної служби та розміру цього стажу на момент набрання чинності Законом № 889-VIII в розумінні пунктів 8 та 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень даного закону, то колегія суддів зазначає таке.

Предметом спору у даній справі є виключно дії (відмова) щодо неврахування відповідачем до стажу державної служби позивача періоду роботи на посаді звільненого секретаря комітету комсомолу технічного училища № 8 Прилуцького міськкому ЛКСМ України Чернігівської області, яку позивач обіймала з 18 серпня 1980 року по 29 жовтня 1982 року.

З оглядну на це, колегія суддів наголошує, що предмет даного спору не стосується врахування чи неврахування інших періодів роботи до стажу державної служби, загального стажу державної служби, відмови у призначенні пенсії державного службовця чи права (з огляду на відповідний стаж) на призначення такої пенсії.

Тому, обставини дати отримання позивачем десятирічного стажу державної служби та розміру цього стажу станом на певний момент, не мають значення для правильності вирішення даної справи, а тому у межах предмету спору встановленню не підлягають.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про віднесення періоду роботи позивача на посаді секретаря комітету комсомолу технічного училища № 8 Прилуцького міськкому ЛКСМ України Чернігівської області, яку позивач обіймала з 18 серпня 1980 року по 29 жовтня 1982 року, до стажу державної служби.

Тому, суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи заперечень на апеляційну скаргу висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити.

Скасувати постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_5 до Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними дій та зобов'язання вчинити дії залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 18.04.2019.