Справа № 480/4657/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.А. Прилипчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 р. Справа № 480/4657/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року по справі № 480/4657/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення ОСОБА_1 нарахування і виплати пенсії з 01.05.2018 р. та з 01.08.2018 р.;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області поновити ОСОБА_1 з 01.05.2018 р. та з 01.08.2018 р. нарахування та виплату пенсії, а також сплатити виниклу заборгованість з пенсії за періоди з 01.05.2018 року по 30.06.2018 року та з 01.08.2018 року по 30.11.2018 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року частково задоволено позов.

Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2018 р. по 30.06.2018 р. та з 01.08.2018 р. по 30.10.2018 р.

Зобов'язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.05.2018 р. по 30.06.2018 р. та з 01.08.2018 р. по 30.10.2018 р.

В задоволенні інших позовних вимог -відмовити.

Позивач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення суду першої інстанції, зазначивши в резолютивній частині періоди часу з 01.05.2018 року по 30.06.2018 року та з 01.08.2018 року по 30.11.2018 року, замість періодів з 01.05.2018 року по 30.06.2018 року та з 01.08.2018 року по 30.10.2018 року.

В обґрунтування вимог посилається на не врахування судом, що сума доплати за період з 02.11.2018 року по 30.11.2018 року нарахована до виплати, але фактично не виплачена.

Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що позивач пенсіонер за віком, перебуває на обліку в Головному УПФУ в Сумській області, є особою, переміщеною з району проведення антитерористичної операції, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та переміщений до АДРЕСА_1, що підтверджується посвідченням, довідкою (а.с. 13, 14).

У травні 2018 року позивачу призупинена виплата пенсії з 01.05.2018 року у зв'язку з отриманням пенсійним органом списку осіб, щодо яких наявна інформація про тривалу відсутність (понад 60 днів) за місцем проживання (серед яких ОСОБА_1С.).

У червні 2018 р. позивачу поновлено виплату пенсії з 01.05.2018 року у звязку з підтвердженням фактичного місця проживання.

У липні 2018 року головним управлінням отримано витяг з протоколу засідання комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 12.07.2018 року №28 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із скасуванням з 10.07.2018 року дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тому ОСОБА_1 була припинена виплата пенсії з 01.08.2018 року (а.с. 28, 29).

З 02.11.2018 року позивачу поновлено виплату пенсії та нараховано за листопад 2018 року-3839,88 грн.(а.с. 33).

Позивач, вважаючи, що в результаті неправомірних дій відповідача не виплачена належна йому пенсія за періоди з 01.05.2018 року по 30.06.2018 року, з 01.08.2018 року по 30.11.2018 року, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що припиняючи виплату пенсії позивачу з квітня 2018 р. по червень 2018 р. та з липня 2018 р. по листопад 2018 р., відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, постійне місце проживання яких зареєстровано на території, яка не контролюється органами державної влади.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для зобов'язання відповідача нарахувати позивачу пенсію за листопад 2018 року, оскільки згідно розрахунку наявна доплата пенсії ОСОБА_1 за листопад 2018 року у розмірі 3839,88 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

У відповідності до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разу повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (стаття 92 Конституції України).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За приписами ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині зобов'язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити позивачу виниклу заборгованість з пенсії за листопад 2018 року.

Згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою позивача на доплату пенсії ОСОБА_1 за листопад 2018 року зазначено суму доплати у розмірі 3839,88 грн. (а.с. 35).

Колегія суддів зазначає, що відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано, а матеріали справи не містять доказів виплати позивачу вказаної суми.

Отже, сума доплати ОСОБА_1 за листопад 2018 року нарахована, однак фактично не виплачена.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про порушення його прав в частині не виплати йому відповідної суми за листопад 2018 року.

Зазначене суд першої інстанції не врахував, у звязку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям постанови про задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 по справі № 480/4657/18 скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов'язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області сплатити ОСОБА_1 виниклу заборгованість з пенсії за листопад 2018 року.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, задовольнити.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області сплатити ОСОБА_1 виниклу заборгованість з пенсії за листопад 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4