Справа № 815/8359/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2019 року

Київ

справа №815/8359/13-а

адміністративне провадження №К/9901/27219/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області
на постановуОдеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2013 року (суддя: О.В. Глуханчук)
та ухвалуОдеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року (колегія у складі суддів: С.Д. Домусчі, Н.В. Вербицька, О.В. Єщенко)
у справі № 815/8359/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Гідроенергомонтаж»
доДержавної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергомонтаж» (далі - ТОВ «Гідроенергомонтаж») звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (правонаступником, якої є Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області) від 14 листопада 2013 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 43541 грн. (в т.ч. 34833 грн. за основним платежем та 8708 грн. за штрафними санкціями) та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 56876 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що реальність виконання господарських операцій зі спірним контрагентом підтверджується оформленими належним чином первинними документами. Окрім того, платник податку не може нести відповідальності за несумлінне ставлення свого контрагента до виконання ним податкових зобов'язань чи неспроможності податкових органів якісно та своєчасно виконувати свої обов'язки по перевірках.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 14 листопада 2013 року № та №.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з необґрунтованості висновків відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки реальність господарських операцій, проведених позивачем з контрагентом - ТОВ «Тетрабудсервіс» підтверджується первинними документами.

При цьому, суди першої та апеляційної інстанції не прийняли посилання відповідача на порушення кримінального провадження за фактом фіктивного підприємства шляхом створення (придбання) невстановленими слідством особами ТОВ «Тетрабудсервіс» з метою прикриття незаконної діяльності за ч.2 ст.205 КК України, яким, серед іншого, податковий орган обґрунтовував неможливість врахування у податковому обліку первинних документів, складених між позивачем та ТОВ «Тетрабудсервіс».

Водночас, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій відповідачем не надано вироку суду, яким би було встановлено, що ТОВ «Тетрабудсервіс» зареєстровано в державних органах влади з метою прикриття незаконної діяльності, а не з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої чинним законодавством України; що між позивачем і вказаною юридичною особою укладались фіктивні господарські угоди, в тому числі з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо, підроблялись первинні документи або що роботи вказаним контрагентом фактично не виконувались.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неповне дослідження всіх фактичних обставин справи, що спричинило прийняття неправильного рішення. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його апеляційної скарги.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у період з 24 вересня 2013 року по 30 вересня 2013 року контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Гідроенергомонтаж» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахункам та правових відносинах з ТОВ «Тетрабудсервіс» за період 01 серпня 2011 року по 31 жовтня 2011 року, ТОВ «Забудова світу» за період 01 серпня 2011 року по 31 серпня 2011 року, за результатами якої складено акт №36/22-213/37549920/549 від 07 жовтня 2013 року, яким встановлено порушення вимог пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем занижено податкове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 56876 грн.; п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість у сумі 34833 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 14 листопада 2013 року:

№, яким ТОВ «Гідроенергомонтаж» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 43541,00 грн. (34833, 00 грн. - за основним платежем та 8708,00 грн. - за штрафними санкціями);

№, яким ТОВ «Гідроенергомонтаж» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 56876,00 грн. (56876, 00 грн. - за основним платежем).

Судами також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 серпня 2011 року між ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Квадрат», як замовником, та ТОВ «Гідроенергомонтаж», як підрядником, укладений договір підряду №4П/11, за умовами якого підрядник, за замовленням замовника, зобов'язується на свій ризик, своїми силами та з своїх матеріалів в межах договірної ціни, у встановлений Договором строк, виконати роботи з будівництва зовнішніх мереж Торгівельно-розважального комплексу, розташованого у м. Сімферополь по вул. Євпаторійське шосе, 8, а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх вартість.

З метою виконання робіт за вказаним договором, 05 серпня 2011 року між ТОВ «Гідроенергомонтаж», як замовником, та ТОВ «Тетрабудсервіс», як підрядником, укладений договір підряду №0308, предметом якого є виконання підрядником робіт з будівництва зовнішніх мереж Торгівельно-розважального комплексу, розташованого у м. Сімферополь по вул. Євпаторійське шосе, 8.

08 серпня 2011 року між ТОВ «Гідроенергомонтаж», як замовником, та ТОВ «Забудова Світу», як підрядником, укладений договір підряду №0808, предметом якого є також виконання робіт з будівництва зовнішніх мереж Торгівельно-розважального комплексу, розташованого у м. Сімферополь по вул. Євпаторійське шосе, 8 (т.1 а.с. 40-43).

Окрім того, 21 вересня 2011 року між ТОВ «Тетрабудсервіс» (Новий Боржник), ТОВ «Гідроенергомонтаж» (Кредитор) та ТОВ «Забудова Світу» (Первісний боржник) укладено договір №2109 переводу боргу, відповідно до умов якого Первісний боржник передає, а Новий боржник приймає на себе зобов'язання по виконанню договору №0808 від 08 серпня 2011 року, укладеного між Кредитором та Первісним боржником.

Тобто, судами встановлено, що роботи з будівництва зовнішніх мереж торгівельно-розважального комплексу виконувались по замовленню позивача контрагентом ТОВ «Тетрабудсервіс».

На підтвердження здійснення господарських операцій, проведених на підставі укладених договорів, позивачем були надані: податкові накладні, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, акти приймання виконаних будівельних робіт, підсумкові відомості ресурсів (витрати - по факту), платіжні доручення.

Також позивачем надано до суду виписку з ЄДРПОУ від 19 липня 2011 року по ТОВ «Тетрабудсервіс», довідку з ЄДРПОУ по ТОВ «Тетрабудсервіс», свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість - ТОВ «Тетрабудсервіс», ліцензію Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 22 березня 2011 року на провадження ТОВ «Тетрабудсервіс» господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Окрім того, позивачем також надані документи про державну реєстрацію та реєстрацію як платника податків ТОВ «Забудова Світу».

Разом з тим, касаційний суд вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними, та такими, що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій, посилаючись на положення Податкового кодексу України дійшли правильного висновку, що наведеними правовими нормами, в першу чергу, регламентовано пряму взаємозалежність правильності врахування платником податку у податковому обліку витрат на оплату придбаних у контрагента товарів/робіт/послуг від підтвердження проведених господарських операцій належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Разом з тим, поза увагою судів залишено те, що розглядаючи спір про правомірність формування платником податку податкового кредиту та складу витрат, суди повинні надати належну правову оцінку усім доказам та обставинам, що стосуються предмету доказування, в їх сукупному зв'язку один з одним та дослідити їх в тому обсязі поки не виникне повне переконання в обставинах справи.

Як вбачається з касаційної скарги, акта перевірки, заперечень до позовної заяви та апеляційної скарги відповідач неодноразово відзначав про наявність порушеного кримінального провадження за фактом фіктивного підприємництва шляхом створення (придбання) невстановленими слідством особами ТОВ «Тетрабудсервіс» з метою прикриття незаконної діяльності за ч.2 ст.205 КК України (постанова ст. слідчого з ОВС СУ ДПС у м. Києві від 02.03.2012р.).

Проте, суди попередніх інстанцій не з'ясували результатів порушеного кримінального провадження, не перевірили, чи стосується воно господарської діяльності позивача у даній справі, тобто залишили поза увагою необхідність надати правову оцінку результатам його розгляду в сукупності з іншими доказами, а також у відповідності до вимог ч. 4 ст. 72 КАС України.

Поза увагою судів залишено те, що розглядаючи спір про правомірність формування платником податку податкового кредиту та складу витрат, суди повинні надати належну правову оцінку усім доказам та обставинам, що стосуються предмету доказування, в їх сукупному зв'язку один з одним та дослідити їх в тому обсязі поки не виникне повне переконання в обставинах справи.

Між тим, суди першої та апеляційної інстанцій жодних висновків щодо достовірності чи не достовірності даних, вказаних в первинних документах, та наявності в них обов'язкових реквізитів, або про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства чи навпаки, не зробили, а лише, перелічивши їх, обмежилися висновками про їх наявність.

З метою підтвердження реальності спірних господарських операцій, судам попередніх інстанцій необхідно дослідити не лише наявність або відсутність відповідних первинних документів, але й їх форму та зміст, фактичне здійснення оподатковуваних операцій позивача з контрагентами.

Разом з тим, згідно статті 1 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).

Згідно з приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Отже, в силу вимог наведених норм податкові накладні виписані від імені підприємства та від особи, яка, по-перше, заперечує свою участь у створенні та діяльності цього підприємства, по-друге, не мала можливості їх підписати, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, відповідно посвідчувати факт придбання товарів/робіт/послуг.

У постанові Верховного Суду України від 5 березня 2012 року (справа № 21-421а11) також міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

При цьому, наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не перевірили фактичні дані щодо підписання, виданих контрагентом податкових накладних, повноважними особами та не з'ясували результатів розгляду кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.

Викладене у сукупності вказує на не підтвердження відповідних обставин та фактів належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Верховним Судом правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на викладене, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

........................

........................

.........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду