Справа № 182/6618/18
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/6618/18
Провадження № 2-а/0182/18/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.04.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 БПП м.Кременчук УПП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що він працює у ФОП «ОСОБА_3Б.» водієм з 05.05.2018 року. 27.08.2018 року він керував а/м DAF ХF 95.430 н.з. АЕ1571ЕІ з н/причепом KOGEL SNCO 24 н.з. АЕ8309ХР та на 52км а/д Полтава - Олександрія безпідставно, без будь-якого порушення Правил дорожнього руху зі свого боку, був зупинений працівниками поліції. Інспектор поліції ОСОБА_2 почав вимагати у нього посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортні засоби. На його прохання пояснити причину зупинки, інспектор пояснив, що він зараз знайде порушення ним Правил дорожнього руху. Двічі обійшовши автомобіль з н/причепом, відшукуючи хоч якусь невідповідність технічного стану транспортного засобу вимогам Правил дорожнього руху, з якими забороняється експлуатація транспортного засобу, поліцейський ОСОБА_2 вказав йому, що на лобовому склі автомобіля а/м DAF ХF 95.430 н.з. АЕ1571ЕІ, у нижній його частині, є невеличка тріщина та що це є порушенням Правил дорожнього руху і з таким порушенням навіть забороняється подальший рух. Всі його доводи, що в Правилах дорожнього руху немає такого пункту, надаючи можливість інспектору показати йому цей пункт, поліцейським були проігноровані та він почав складати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 194319, винесеної інспектором роти № 1 БПП м.Кременчук УПП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 (мовою оригіналу): «27 серпня 2018 року о 16 год. 50 хв. на автодорога М-22 Полтава - Олександрія 52 км. водій керував Т.З. у якого на вітровому склі в зоні роботи склоочисників присутня тріщина, чим порушив ДСТУ 3649:2010 п. 6.8.5 та п. 31.1. ПДР України», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП. І постановив застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. З винесеною відносно нього постановою не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував. Вважає дії, вчинені інспектором роти № 1 БПП м.Кременчук УПП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 протиправними і незаконними та просить скасувати вказану постанову і закрити провадження у справі, а його позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Частиною другою ст.283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 194319, винесеної інспектором роти № 1 БПП м.Кременчук УПП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_2, його було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП за порушення ним «п.6.8.5. ДСТУ 3649: 2010 та п.31.1. ПДР України». Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмівного або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Дана норма КУпАП чітко поділяє, за які саме порушення чи невідповідності можливо притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, це: несправність системи гальмового керування; несправності системи рульового керування; несправності тягово-зчіпного пристрою; несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби); інші технічні несправності транспортного засобу, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється; переобладнання транспортного засобу з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Технічні несправності транспортного засобу, з якими, відповідно до законодавства та встановлених правил, експлуатація його забороняється (крім експлуатації тролейбусів та трамваїв), перелічені у п.п.31.3., 31.4 та 31.6. Правил дорожнього руху. Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП можливо лише за наявності та встановлення перелічених у п.п.31.3., 31.4 та 31.6. Правил дорожнього руху порушень. Пункт 31.1. Правил дорожнього руху, порушення якого йому було інкриміновано поліцейським, передбачає, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств- виробників та іншої нормативно-технічної документації, проте, вказаний пункт Правил дорожнього руху не передбачає заборону експлуатації транспортного засобу. Не передбачає заборону руху транспортного засобу та його експлуатацію і п.6.8.5. ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», згідно якого, на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Таким чином, наявність на лобовому склі транспортного засобу сколу або тріщини, відповідно до законодавства та встановлених правил експлуатації, не забороняє його подальший рух та його експлуатацію, а, отже, і не несе за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.121 КУпАП. Крім того, інспектором поліції ОСОБА_2 перевірявся протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00255-00825-17, виданого ПП «Центр-Авто» від 30.08.2017 року, де зазначено, що транспортний засіб а/м DAF ХF 95.430 н.з. АЕ1571ЕІ після технічного контролю був визнаний технічно справним. Крім цього, 31.08.2018 року а/м DAF ХF 95.430 н.з. АЕ1571ЕІ, відповідно до Протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00255-02370-18, виданого ПП «Центр-Авто», також визнано технічно справним. За наведених обставин вважає, що дії, вчинені інспектором роти № 1 БПП м.Кременчук УПП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати неправомірними, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 194319 слід вважати незаконною, а тому її слід скасувати та закрити справу на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. За таких обставин звернувся до суду і просить скасувати постанову серії ВР № 194319 від 27.08.2018 року про накладення на нього адміністративної стягнення, винесену інспектором роти 1 БПП м.Кременчуг УПП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 за ч.1 ст.121 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Провадження по адміністративній справі у відношенні нього закрити на підставі п.1 ст.2 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідач надав до суду відзив, в якому посилався на те, що згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. За п.1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність, згідно із законодавством (п.1.9). За ст.10 ЗУ «Про дорожній рух», до компетенції власників транспортних засобів належить: здійснення заходів щодо розвитку, експлуатації та утримання у справному технічному стані транспортних засобів; перевірка перед вирушенням у дорогу технічного стану транспортного засобу та стеження за ним у дорозі. 27.08.2018 року ним, інспектором роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2, ухвалено постанову серії ВР № 194319 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр.ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 16 год. 50 хв., на автомобільній дорозі Полтава-Олександрія, М-22, 52 км, керував транспортним засобом DAF XF 95-430, номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом KOGEL SNCO24, номерний знак НОМЕР_2, у якого на вітровому склі в зоні роботи склоочисників була тріщина, чим порушив ДСТУ 3649:2010 п.6.8.5 та п.31.1 ПДР України. Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмівного або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з п.31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожньою руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Згідно з п.6.8.5 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» ДСТУ 3649:2010, на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Звертає увагу суду на той факт, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, технічний стан та обладнання якого не відповідали вимогам стандартів, як вказано в п.31.1 ПДР України. Оскаржувана постанова не містить посилань на п.31.6 ПДР України, яким встановлено порушення Правил, за умови настання яких забороняється подальший рух транспортних засобів. Таким чином, не заслуговують на увагу пояснення позивача, згідно з якими йому нібито було заборонено подальший рух. Пункт 31.1 ПДР України належить до розділу 31 цих Правил «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання». Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП встановлена, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має відповідні технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється. При цьому, пункт 31.1 має чітке посилання на вимоги стандартів щодо технічного стану транспортного засобу та його обладнання. Оскаржувана постанова в повному обсязі відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», ст.258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення. Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст.258 КУпАП передбачено, що, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Аналогічні за змістом приписи містяться в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395. При цьому, у відповідності до п.2 розділу 111 Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене, зокрема, ч.1 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, словосполучення "за місцем його вчинення", вжите у статті 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Аналогічні висновки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду від 13.01.2017 року по справі № 552/4635/17. Таким чином, вважає, що ним правомірно ухвалено постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП без складання протоколу на місці вчинення самого правопорушення. Під час патрулювання ним в місці, час та дату, вказані в оскаржуваній постанові, було виявлено транспортний засіб під керуванням позивача, у якого на вітровому склі в зоні роботи склоочисників були тріщини. Позивачу було повідомлено про причину зупинки, спеціальне звання та прізвище поліцейського, розяснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок та строки оскарження постанови, порядок та строки сплати адміністративного штрафу. Позивач не заперечував проти факту наявності на вітровому склі в зоні роботи склоочисників тріщини. Справу про адміністративне правопорушення розглянуто в присутності позивача, постанову оголошено негайно після розгляду справи, копію постанови позивач отримав на місці розгляду справи. Ним було прийнято до уваги факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, усні пояснення позивача, які є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП. Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. Позивачем не додано до позову належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Просить суд прийняти до уваги висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, згідно з якими не може спростовувати здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз'яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (постанова Верховного Суду від 17.05.2018 року у справі № 753/4366/17). Європейський суд з прав людини у справі «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов'язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ч.1 ст.121 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб'єкта владних повноважень. Зважаючи на те, що позивач керував транспортним засобом ОАР ХР 95-430, номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом КООЕЬ 8МС024, номерний знак НОМЕР_2, у якого на вітровому склі в зоні роботи склоочисників була тріщина, чим порушив ДСТУ 3649:2010 п.6.8.5, та п.31.1 ПДР України, він, інспектор роти № 1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_4, не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути справу про адміністративне правопорушення та винести постанову ВР № 194319 від 27.08.2018 року. Тому просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволені позову в повному обсязі і справу розглянути без його участі.

В судове засідання сторони не прибули, представник позивача та відповідач надали до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними доказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", українські суди при вирішенні справ

застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснувавання достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі № 2816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії», згідно з установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто

протягом розумного строку.

Як встановлено в судовому засіданні, 27.08.2018 року відносно позивача ОСОБА_1 інспектором роти 1 БПП м.Кременчук УПП в Полтавській області ОСОБА_2 складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 194419, в якій вказано, що 27.08.2018 року, о 16 год. 50 хв., на автодорозі м-22 Полтава Олександрія, на 52 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у якого на вітровому склі в зоні роботи склоочисників присутня тріщина, чим порушив ДСТУ 3649:2010 п.31.1, 6.8.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 (а.с.5). Даною постановою на позивача по справі ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень (а.с.5).

Однак, жодними доказами вина позивача відповідачем по справі не доведена, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення до постанови не надані.

Згідно з п.10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування «судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

За таких обставин суд не вбачає в діях позивача ознак правопорушення, за яке 27.08.2018 року, о 16 год. 50 хв. на нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 194319, інспектором роти № 1 БПП м.Кременчук УПП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_2, і вважає за необхідне скасувати вищевказану постанову як необгрунтовану.

Керуючись ст.6-15, 72-77, 79-80, 241-246, 295, п.10,15.5 Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову інспектора роти № 1 БПП м.Кременчук УПП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 194319 від 27.08.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ст.121 ч.1 КУпАП.

Провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного адміністративного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5