Справа № 160/1276/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Справа № 160/1276/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії, -
У лютому 2019 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до адміністративного суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №5/3 від 12.04.2018 року про відмову в призначенні їй пенсії за віком; зобов'язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію за віком, як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, що міститься в системі персоніфікованого обліку, підвищенням розміру пенсії за понаднормативний стаж роботи відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати звернення - 12.04.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що до грудня 2016 року позивач проживала у м.Києві, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю. У квітні 2018 року він, як її представник, звернувся до структурного підрозділу відповідача із заявою щодо призначення позивачу пенсії за віком та подав всі необхідні документи для призначення пенсії. Проте, отримав рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії за віком від 12.04.2018 року, яким пенсійним фондом було відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Представник позивача вважає протиправним рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 13.02.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні за ст.263 КАС України. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
До суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він зазначив, що рішенням від 12.04.2018 року №5/3 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі того, що останнє місце реєстрації було у м.Києві, де у 2016 році її було знято з реєстрації, у м.Кам'янське Дніпропетровської області ОСОБА_1, як одержувач пенсії, не перебувала, документи, передбачені п.2.22 Порядку №22-1 щодо підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України до управління не надала. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком, після досягнення віку 60 років, мають особи за наявності необхідного страхового стажу, але позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії не мала пенсійного віку та права на призначення пенсії. Враховуючи зазначене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Керуючись приписами ст.263 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18), через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 (а.с.20), 12.04.2018 року звернулася із заявою про призначення пенсії за віком, в якій просила направити запити відповідно до записів трудової книжки щодо отримання довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, про перейменування (реорганізацію) підприємств, інших недостатніх для призначення пенсії документів, врахувати найвигідніший період (а.с.10).
До заяви представником позивача було подано нотаріально засвідчені копії довіреності, паспорта, свідоцтва про укладення шлюбу, копія картки платника податків та оригінал для звіряння, оригінал та копії трудової книжки, заява про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок, копія паспорта представника та оригінал для звіряння (зв.ст. - а.с.10).
Рішеннями відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії від 12.04.2018 року №5/3, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком (а.с.9).

Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд приходить до наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 ст.44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-2), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, обєднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 2.9 Порядку №22-1 встановлено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна предявити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з п.2.22 Порядку №22-1, за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

В заяві ОСОБА_1 від 12.04.2018 про призначення/перерахунок пенсії зазначено останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 (знята з реєстрації у 2016 році) та місце проживання: Ізраїль, м.Натанія, вул.Хаміла, буд.19А (а.с.10).

Будь-яких відомостей щодо проживання (реєстрації) ОСОБА_1 в м.Кам'янське Дніпропетровської області, до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю, разом із заявою про призначення пенсії надано не було.

За даними копії довіреності від 21.03.2018 року, виданої на ОСОБА_2 в місті Тель-Авів Держави Ізраїль, ОСОБА_1 мешкає за адресою: Держава Ізраїль, м.Нетанія, вул.Хаміла, буд.19А (а.с.20), тобто, на час звернення до відповідача щодо призначення пенсії за віком на території України не мала місця проживання (реєстрації).

Отже, згідно з документами, наданими для призначення пенсії, не підтверджено місце проживання (реєстрації) на території України, як це передбачено Законом №1058-IV та Порядком №22-1.

Щодо посилання позивачем на п.1 Постанови Пенсійного фонду України «Деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій» від 14.12.2015 року №25-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2015 року за №1645/28090, яким встановлено, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), застосовується з урахуванням того, що: із заявами про призначення пенсії до управлінь Пенсійного фонду України у Вінницькій, Донецькій, Київській та Херсонській областях, починаючи з 01 січня 2016 року; в Запорізькій, Кіровоградській, Миколаївській, Черкаській, Чернівецькій, Хмельницькій областях та у м.Києві - з 01 червня 2016 року; у Дніпропетровській, Закарпатській, Івано-Франківській, Луганській, Львівській, Полтавській, Тернопільській та Харківській областях - з 01 липня 2016 року; у Волинській, Житомирській, Одеській, Рівненській, Сумській та Чернігівській областях - з 01 серпня 2016 року, можуть звертатися особи, які проживають (зареєстровані) в цих адміністративно-територіальних одиницях, незалежно від території обслуговування таких органів.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не може звертатися до будь-якого органу Пенсійного фонду України, адже у Постанові Пенсійного фонду України «Деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій» від 14.12.2015 року №25-1 чітко зазначено, що із заявами про призначення пенсії незалежно від території обслуговування таких органів можуть звертатися особи, які проживають (зареєстровані) в перелічених адміністративно-територіальних одиницях держави України, позивач на час звернення до відповідача проживала і проживає у Державі Ізраїль, м.Нетанія, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, позивач повинна була звернутися до відповідного структурного підрозділу Пенсійного фонду України в Київській області, проте вона не надала жодного письмового доказу стосовно такого звернення і результатів її звернення.

Також, п.2.1 Порядку №22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообовязкове державне соціальне страхування; документи про стаж; документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Частиною 1 ст.26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Згідно із ч.2 ст.26 Закону №1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років.

Частиною 4 ст.26 Закону №1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Пунктом 1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV чітко встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пунктом 1.6 Порядку №22-1 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 на момент звернення до відповідача 12.04.2018 року із заявою про призначення пенсії за віком, не мала пенсійного віку, а саме, їй не виповнилося 58 років 6 місяців, як це передбачено ч.1 ст.26 Закону №1058-IV, тому суд вважає, що заяву було подано передчасно.

Враховуючи вищевикладене, вимоги ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком є безпідставні, рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №5/3 від 12.04.2018 року про відмову в призначенні їй пенсії за віком відповідає вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (42100, Ізраїль, м.Нетанія, вул.Хаміла, буд.19А; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26; ) про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.