Справа № 520/8515/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 р. Справа № 520/8515/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-ВБ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018, суддя Бідонько А.В., 61022, м. Харків, майдан Свободи,6, повний текст складено 12.12.18 по справі № 520/8515/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-ВБ"

до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека)

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-ВБ" (далі - ТОВ "Будсервіс-ВБ", позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в якому просив визнати протиправним та скасувати Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 31.05.2018 року № 0010279, згідно до якого ТОВ «БУДСЕРВІС- ВБ» зобов'язано сплатити до державного бюджету України 962,55 євро.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просила провадження у справі закрити.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до направлення від 29 травня 2018 року №029313, виданого начальником Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Харківській області, старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду за безпекою на водному транспорті Волковим Д.В. та старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Троневич О.А. 31 травня 2018 року на пересувному пункті габаритно-вагового контролю на автодорозі М-03 Київ - Харків - Довжанський 516 км було здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу АС 3251/2 КОБАЛЬТ реєстраційний НОМЕР_1, який належить ТОВ "БУДСЕРВІС-ВБ" на праві власності.

За результатами габаритно-вагового контролю зазначеного транспортного засобу складено Акт № 0010279 від 31.05.2018 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а також Довідку № 00023279, в яких зафіксовано наступні вагові параметри зазначеного вище автомобіля: нормативно допустима повна маса становить 40 т; фактична повна маса - 35,32 т; нормативно допустиме навантаження на вісь становить 11т, 8т, 8т; фактичне навантаження на осі - 7,155т, 14,065т, 14,100т.

На підставі вищезазначених документів габаритно-вагового контролю, Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області складено Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування про перевищення транспортним засобом нормативних вагових/габаритних параметрів до акту від 31.05.2018 року № 0010279, згідно з яким ТОВ «БУДСЕРВІС-ВБ» нарахована плата за проїзд в сумі 962,55 євро.

Не погоджуючись з вказаним розрахунком позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено факту неправильного нарахування контролюючим органом суми розрахунку плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу до акту № 0010279 від 31.05.2018.

При цьому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок помилковим, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 2 КАС встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі № 820/1203/17.

Так, предметом позову в даній справі є виключно вимога позивача про скасування Розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 31.05.2018 року № 0010279.

Проте, колегія суддів зауважує, що оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, тому він не може бути предметом спору.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому Велика Палата Верховного Суду, приймаючи 30 січня 2019 року судове рішення у справі № 803/3/18, у якій предметом зустрічного позову були аналогічні позовні вимоги, зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду, як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

З урахуванням правової позиції викладеної Великою Палатою Верховного Суду, зазначене є підставою скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у даній справі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що правомірність нарахування таких сум, повинна бути предметом дослідження при розгляді справи про стягнення нарахованих сум у суді господарської юрисдикції.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції скасовується у апеляційному порядку, а провадження по справі закривається в порядку ст. 238 КАС України, згідно з п. 1 ч. 1 якої, суд закриває провадження у справі, у разі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства .

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, однак з інших мотивів, ніж зазначено апелянтом, рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 319, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-ВБ" - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 по справі № 520/8515/18 скасувати.

Провадження у справі №520/8515/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс-ВБ" до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 22.04.19.