Справа № 440/892/19
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/892/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України /далі - відповідач/, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання протиправним та скасування пункту 24 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, №13 від 08 лютого 2019 року щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" №975 від 25 грудня 2013 року;

- зобов`язання прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року як інваліду ІІ групи з 27 грудня 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до пункту "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та вжити заходів до її виплати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він в період з липня 1984 року по лютий 1986 року проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан, де велись бойові дії. При виконанні службового завдання у 1986 році він отримав осколкові поранення голови, лівої ноги та контузію. 27 грудня 2016 року йому встановлена ІІ група інвалідності у зв`язку з наявністю поранень, контузії та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а тому у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі статтями 16 та 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" №975 від 25 грудня 2013 року. За результатами розгляду його заяви та документів комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, яке оформлене протоколом № 13 від 08 лютого 2019 року. Рішення обґрунтоване тим, що заявником не подано документа, що свідчить про причини та обставини поранення. З вказаним рішенням комісії він не згодний, оскільки до заяви про отримання одноразової грошової допомоги ним додавалися всі необхідні документи, передбачені пунктом 11 Порядку №975, зокрема висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2669/ж від 09 листопада 2016 року та витяг з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії Міністерства оборони України №4866 від 26 листопада 2016 року /а.с. 6-14/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву посилався на те, що заявником не було надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи не є документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). За змістом пункту 11 Порядку №975 витяг з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії Міністерства оборони України є окремим документом, що додається до заяви про виплату одноразової грошової допомоги поряд з документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), а відтак не може свідчити про такі причини та обставини. Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), можуть бути документи, які складалися під час отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема: довідка про обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) та записи про первинне звернення по медичну допомогу; записи в медичних документах (витяг із історії хвороби, архівна довідка, медична картка), записи у військово-медичних документах (матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми)) та інші медичні або військово-облікові документи. Також відповідач зазначив, що позовна вимога про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги є втручанням у дискреційні повноваження міністерства /а.с.48-51/.

Третя особа надала до суду пояснення щодо позову, в яких просила у задоволенні позову відмовити на тій підставі, що відповідачем прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з неподанням заявником документа, що свідчить про причини та обставини поранення, відповідно до пункту 11 Порядку №975 /а.с. 34/.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 у період з 02 липня 1984 року по 21 лютого 1986 року перебував на військовій службі в Демократичній Республіці Афганістан у складі в/ч НОМЕР_1 у період бойових дій /а.с. 40-41/.

Висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №2669/ж Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи зафіксовано, що 09 листопада 2016 року при огляді ОСОБА_1 виявлені подовжений рубець на підборідді справа, рубець на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна в середній третині, які є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1986 році /а.с.39/.

У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол № 4866 від 25 листопада 2016 року) зазначено, що вогнепальні осколкові поранення голови, лівої ноги (контузія головного мозку 1986 р.) рядового у відставці ОСОБА_1 , 1965 року народження, наслідком яких стали рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2669/ж від 09 листопада 2016 року Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, що у подальшому призвело до розвитку: "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого перебігу з вираженим церебростенічним синдромом, вестибуло-координаторними розладами, емоційно-вольовою нестійкістю, мнестичним зниженням, вегето-судинною дисфункцією, частими лікворо-динамічними кризами, стійко вираженим цефалгічним синдромом, післятравматичного церебрального анархоїдиту з розсіяною органічною симптоматикою, вираженими лікворо-динамічними порушеннями, центральної вестибулярної дисфункції ІІІ ст.", що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, - поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с. 38/.

27 грудня 2016 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією та захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, про що видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0563060 від 23 січня 2017 року /а.с. 37/.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" №975 від 25 грудня 2013 року /а.с.35/.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2018 року у справі № 816/2450/18 ІНФОРМАЦІЯ_1 склав та надіслав до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок про наявність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги № 12/2647 від 30 жовтня 2018 року та документи, зазначені в пунктах 10 і 11 Порядку № 975 від 25 грудня 2013 року, а саме копії: довідки МСЕК про встановлення інвалідності серії АВ №0563060 від 27 грудня 2016 року; витягу з протоколу ВЛК про встановлення причинного зв`язку поранення (травми, контузії, каліцтва); висновку судово-медичного експерта; військового квитка; посвідчення інваліда війни; паспорта серії НОМЕР_2 від 04 грудня 1998 року та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера /а.с.36/.

Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом № 13 від 08 лютого 2019 року (пункт 24), громадянину ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документа, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачений пунктом 11 Порядку, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року. У рішенні також зазначено, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2669/ж від 09 листопада 2016 року, який складено зі слів заявника, та витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №4866 від 25 листопада 2016 року, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини отриманого поранення. Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14 серпня 2008 року, які не подано на розгляд Комісії /а.с.42/.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з частиною дев`ятою статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року /далі - Закон №2011-XII/ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві /далі - Порядок №975/.

Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

У довідці МСЕК серії АВ № 0563060 від 23 січня 2017 року зазначено, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, яка настала внаслідок отримання ним поранення, контузії та захворювання під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні у країні, де велись бойові дії, - з 27 грудня 2016 року.

Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", виникає у позивача з 27 грудня 2016 року.

З огляду на це, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу інвалідності, яка настала внаслідок отримання поранення під час виконання обов`язків військової служби.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" /у редакції, чинній на момент встановлення позивачу інвалідності/ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

У відповідності до статті 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Таким чином, необхідною умовою для призначення одноразової грошової допомоги, обумовленою необхідністю перевірити відсутність обмежень, встановлених статтею 16-4 Закону № 2011-XII, є подання документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Згідно з витягом з протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, №13 від 08 лютого 2019 року підставою для прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 слугували висновки відповідача про те, що позивачем не надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення, а висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2669/ж від 09 листопада 2016 року та витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №4866 від 25 листопада 2016 року, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про такі причини та обставини.

Надаючи правову оцінку такій підставі для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, суд виходить з наступного.

Порядок № 975, який у пункті 11 встановлює вимогу до подання документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), не визначає який саме документ (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК тощо) свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

В той же час пунктом 21.21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року (далі - Положення № 402), передбачено, що за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд військово-лікарськими комісіями з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з іншими документами, що підтверджують факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних військово-лікарських комісій для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Відповідно до пункту 21.3 Положення № 402 причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. У випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення.

Згідно із пунктом 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 постанови військово-лікарських комісій про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення; г)"Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Відповідно до пункту 21.7 цього Положення постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

Пункт 21.8 Положення № 402 встановлює, що при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

З такого правового регулювання слідує, що наведений у пункті 21.8 цього Положення перелік документів є примірним та обставини отриманого позивачем поранення можуть бути підтверджені будь-якими документами, що містять достовірні відомості про причини та обставини поранення.

Дослідивши зміст документів, наданих позивачем на підтвердження причин та обставин поранення, суд дійшов висновку, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2669/ж від 09 листопада 2016 року та витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №4866 від 25 листопада 2016 року не містять достовірних відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Так, у висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2669/ж від 09 листопада 2016 року зазначено, що обставини поранення записані зі слів обстежуваного, а відтак висновок вказує лише на ймовірність отримання позивачем поранення у 1986 році та не містить категоричного та однозначного висновку про отримання поранення саме у 1986 році. Крім того, висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2669/ж від 09 листопада 2016 року вказує на характер і давність тілесних ушкоджень та не вказує на вид предмета, яким обстежуваному завдано поранення, механізму утворення тілесних ушкоджень, можливих обставин поранення, з огляду на відсутність будь-яких інших документів, зокрема первинної медичної документації.

В свою чергу витяг з протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 4866 від 25 листопада 2016 року складений на підставі цього висновку спеціаліста.

Таким чином, ОСОБА_1 не додано до заяви належного документа, який свідчить про достовірні причини та обставини поранення, та який дає право на отримання ним одноразової грошової допомоги.

Вищенаведені висновки суду, в тому числі щодо оцінки документів позивача, відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 05 жовтня 2018 року у справі № 265/7930/16-а та від 10 квітня 2019 року у справі №822/220/18.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, відповідач у ході розгляду справи довів, що у спірних правовідносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та прийняв рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання комісії №13 від 08 лютого 2019 року у відповідності до вимог частини другої статті 2 КАС України, а тому підстави для скасування цього рішення та зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги відсутні.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат на підставі статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект, буд. 6, м. Київ, 03168, ідентифікаційний код 00034022), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.І. Слободянюк