Справа № 500/603/19
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/603/19

16 квітня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Сторчак О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Тернопільській області (далі - відповідач) в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТР1443/414/АВ/ТД-ФС від 23.11.2018 винесену Управлінням Держпраці в Тернопільській області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що посилаючись на ст.24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) інспекційним відвідуванням Управління Держпраці у Тернопільській області було встановлено порушення трудового законодавства, а саме допуск громадянку ОСОБА_4 до виконання роботи в якості офіціанта без оформлення трудового договору, яке стало підставою для винесення оскарженої постанови та накладення штрафу. За фактом перевірки Управлінням Держпраці складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 16.01.2019 визнано винною за ч.3 ст. 41 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. Отже, враховуючи той факт, що позивач вже притягнута до відповідальності за діяння, яке їй інкримінують, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, щоб не допустити подвійної відповідальності.

Ухвалою суду від 14.03.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання.

Відповідач 29.03.2019 подав відзив на позовну заяву (аркуш справи 27-30), у якому зазначив, що постанова про накладення штрафу №ТР1443/414/АВ/ТД-ФС від 23.11.2018 винесена уповноваженою посадовою особою Управління Держпраці у Тернопільській області з урахуванням норм Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю, а отже є законною і скасуванню не підлягає. Крім того, зазначає, що оскаржена постанова винесена відповідачем не в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, а на підставі норм Кодексу Законів про працю України. Тобто, в даному випадку до позивача застосовано два різні види юридичної відповідальності, що не суперечить Конституції України, тому, просив відмовити у задоволенні адміністративному позові в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Згідно з наказу Управління Держпраці у Тернопільській області від 10.10.2018 №645 про проведення інспекційних відвідувань (аркуш справи 32), на підставі листа Головного управління ДФС у Тернопільській області від 04.10.2018 №3437/19-00-13-02/20552 (аркуш справи 31) та направлення на проведення заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційного відвідування) від 10.10.2018 №ТР/1443/414 (аркуш справи 33) було проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) за місцем здійснення підприємницької діяльності у кафе-барі, який розташований за адресою: вул. Галицька, 2, м. Монастириська, Тернопільська область.

За результатами інспекційного відвідування складено акт від 25.10.2018 за №ТР1443/414/АВ, яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 фактично допустила до роботи на об'єкті підприємницької діяльності - кафе-барі по АДРЕСА_1, пов'язаної з реалізацією товарів, матеріальною відповідальністю, у тому числі підакцизних товарів з використанням касового апарату (РРО) в якості офіціанта без повідомлення Державної фіскальної служби та без укладення трудового договору у письмовій формі відповідно до вимог п.6 ч. 1 статті 24 КЗпП України громадянку ОСОБА_4, що на день інспекційного відвідування 17.10.2018 перебувала у цивільно-правових відносинах з ФОП ОСОБА_3, а з 03.09.2018 року як прибиральниця - різноробоча. Окрім цього, укладений з ОСОБА_4 цивільно-правовий договір має всі ознаки трудового договору, а саме: фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 здійснювався облік виконуваної працівником ОСОБА_4 роботи шляхом ведення табелю обліку використання робочого часу (ч. 2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», у цивільно-правовому договорі відсутній об'єм виконуваної роботи, відсутній термін виконання роботи, а зазначено на невизначений час, що є ознакою безстрокового трудового договору (ст. 23 КЗпП України), заробітна плата по цивільно-правовому договорі виплачувалась відомістю, у якій вказано, що це зарплата за певний період, наприклад «зарплата за вересень 2018 року» (стаття 94 КЗпП України регламентує, що заробітна плата - це винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові (а не виконавцеві) за виконану ним роботу, як вбачається із пункту 1.1 цивільно-правової угоди, «виконавець приймає на себе зобов'язання виконувати наступну разову роботу - прибиральниця-різноробоча», що свідчить про те, що предметом цивільно- правової угоди є трудова функція, яка фактично передбачає виконання робіт за посадою (професією) «прибиральниця-різноробоча». Дані професії передбачені Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 р. № 327 (зі змінами). Крім того фактично виконувані роботи за згаданою професією визначені Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників. Оплата за цивільно- правовим договором встановлена ОСОБА_4 у розмірі мінімальної заробітної плати є державною соціальною гарантією (ст. 95 КЗпП України). Таким чином, у укладеній між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично наявні ознаки трудового договору (трудових відносин), передбачені статтями 23, 94, 95 Кодексу законів про працю України, ст. 30 Закону України «Про оплату праці», Класифікатором професій ДК 003:2010, Довідником кваліфікаційних характеристик професій та видів робіт (аркуш справи 35-36).

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії акту перевірки № ТР1443/414/АВ від 25.10.2018, вказаний акт підписано ФОП ОСОБА_3 без зауважень (аркуш справи 34-37).

Управлінням Держпраці у Тернопільській області 25.10.2018 складено протокол про адміністративне правопорушення №ТР1443/414/АВ/П/ПТ, який направлено для розгляду до Монастириського районного суду.

Постановою Монастириського районного суду від 16.01.2019 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. (аркуш справи 16-18).

В подальшому, листом від 05.11.2018 Управління Держпраці у Тернопільській області направлено 07.11.2018 позивачу повідомлення про те, що розгляд справи про накладення фінансових санкцій на ФОП ОСОБА_3 відбудеться 14.11.2018 о 11:00 год. (аркуш справи 44). Даний розгляд справи був відкладений на 22.11.2018 на 11:15 год. (аркуш справи 45), однак ФОП ОСОБА_3 не прибула на розгляд справи.

Начальником Управління Держпраці у Тернопільській області 23.11.2018 прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТР1443/414/АВ/ТД-ФС, керуючись ст. 295 КЗпП України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч.3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування", п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення та на підставі абз. 2 ч.2 ст. 265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн (аркуш справи 47-48).

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, звернувся із позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки позивачем визнаються і не оспорюються факти виявлених в ході здійснення перевірки порушень і підставою позову вказана лише безпідставність притягнення її до подвійного виду відповідальності за одне і теж порушення, тому, суд досліджує лише законність прийнятого рішення з цих підстав.

Повноваження Управління Держпраці передбачені Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509, із внесеними змінами від 03.02.2016 р. №55 (далі - Порядок 509), який визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Штрафи можуть бути накладені на підставі: акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до ч.2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: абз. 2 - фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до п. 29 Порядку 295 - Заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Таким чином, керуючись підпунктом 54 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96, відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про зайнятість населення, уповноваженою посадовою особою було розглянуто справу про накладення штрафу за порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_3 на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 111 690 грн. до Державного бюджету України.

Відповідно до Кодексу про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність особи за адміністративне правопорушення передбачене частиною третьою ст.41 Кодексу, а відповідно до частини 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України - передбачена відповідальність фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю.

На сьогодні законодавством передбачено 5 видів відповідальності: дисциплінарна, адміністративна, матеріальна, фінансова та кримінальна.

При цьому такі види відповідальності будуть застосовуються незалежно один від одного.

Згідно ст. 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України та застосовуються виключно до суб'єкта господарювання.

Фінансові санкції - це обов'язковий елемент фінансово-правової відповідальності, засоби впливу на порушника, що мають майновий характер, які застосовуються у спеціальному процесуальному порядку уповноваженими на це державними органами та їх посадовими особами у випадку невиконання або неналежного виконання фізичною чи юридичною особою - вимог законодавства.

Фінансові санкції - це засоби передбачені фінансово-правовими нормами, та не можуть бути замінені іншим стягненням, уповноважений орган на власний розсуд не може звільнити від їх накладення.

Відповідальність за ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 КУпАП не можна розглядати як один вид відповідальності, оскільки диспозиції вказаних статей в частині суб'єкта відповідальності не співпадають.

Згідно із Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративна відповідальність покладається на посадових осіб підприємства установи, організації, фізичну особу - громадянина, а згідно Кодексу законів про працю України штрафи застосовуються до юридичної особи або фізичної особи-підприємця, як суб'єкта господарювання.

Відповідно до Положення про Управління Держпраці у Тернопільській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 № 84 передбачено, що до повноважень Управління належить накладення у випадках, передбачених законом, штрафів за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці та складення у випадках, передбачених законом, протоколів про адміністративні правопорушення, розгляд справи про такі правопорушення і накладення адміністративних стягнень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 року були викладені норми статті 265 Кодексу законів про працю України та статті 41 Кодексу про адміністративні правопорушення.

Даний Закон передбачив притягнення до адміністративної відповідальності особу за частиною третьою статті 41 КУпАП, що передбачає фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та накладення фінансових санкцій передбачених абзацом 2 частина 2 ст.265 КЗпП України - фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи впродовж повного робочого часу, встановленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов 'язкове державне соціальне страхування та податків.

Управління Держпраці є контролюючим та наглядовим органом, який керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністра соціальної політики, іншими актами законодавства України, а також Положенням про Управління Держпраці у Тернопільській області.

Притягнення до адміністративної відповідальності особи передбачено КуАП, зокрема: інспектор праці складає протокол під час інспекційного відвідування та у 3 - денний термін направляє в суд (міськрайонний, районний) для прийняття постанови про притягнення до адмінвідповідальності.

Накладення штрафу за абзацом 2 частина 2 ст.265 КЗпП України передбачено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013р. № 509, в якому визначений певний механізм щодо розгляду та накладення таких фінансових санкцій на суб'єктів господарювання.

До адміністративної відповідальності притягує суд, а фінансову санкцію накладає уповноважена особа (начальник Управління чи його заступники).

Посадові особи Управління не вправі надавати переваги тій чи іншій нормі законодавства (Кодексам).

Цю позицію підтверджує Верховний суд, у своїй постанові від 06.03.2019 року справа № 522/12566/18, зокрема зазначено наступне.

"Наявність у частині третій статті 265 Кодексу законів про працю України прямої вказівки на те, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями, ототожнення таких штрафів із адміністративною відповідальністю є неправильним.

До того ж, за змістом частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України суб'єктами відповідальності за цією статтею є виключно юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю. Натомість суб'єктами адміністративної відповідальності за нормами КУпАП можуть бути осудні фізичні особи, що досягли 16 років, службові і посадові особи; батьки (за протиправні дії неповнолітніх, якщо вони вчинили адміністративний проступок у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років); і в окремих випадках - юридичні особи.

Отже, накладення на юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, санкцій відповідно до статті 256 КЗпП України не охоплюється поняттям "притягнення до адміністративної відповідальності", а адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності компетентних органів (посадових осіб) щодо накладення таких санкцій не підпадають під дію пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України та, відповідно підсудні окружним адміністративним судам."

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а постанова від 23.11.2018 №ТР1443/414/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу на позивача є правомірною та скасуванню не підлягає.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТР1443/414/АВ/ТД-ФС від 23.11.2018, відмовити.

Реквізити сторін: позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1);

відповідач - Управління Держпраці у Тернопільській області (46006, м.Тернопіль. вул. Шпитальна, 7, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.