Справа № 420/2224/19
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2224/19
УХВАЛА

18 квітня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі №420/2224/19, за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третьої особи Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третьої особи Одеської міської ради, про:

визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою».

Разом з позовною заявою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову (вх. №13816/19 від 17.04.2019р.), шляхом зупинення виконання рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою».

В обґрунтування вищевказаного клопотання, позивач зазначив, що вищевказане рішення стало підставою незаконного порушення прав субєктів господарювання та позивача особисто, є таким, що не відповідає нормам Конституції України, законам та підзаконним актам, прийняте з порушеним порядком та без повноважень. Крім того, рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою» підлягає зупиненню у виконанні, оскільки надає підстави для протиправних демонтажів та інших порушень прав приватної власності.

Зазначалося, що на думку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернуся до суду. Крім того, є очевидними ознаки протиправності рішення та порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Вирішуючи питання щодо відповідності заяви про вжиття заходів забезпечення позову ФОП ОСОБА_1, статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України та наявності підстав вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

ФОП ОСОБА_1, вищевказані вимоги не виконані. Зокрема, відсутні ідентифікаційні коди юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради.

Зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вбачається, що позивачем було отримано відмови від Одеської міської ради в розташуванні елементів вуличної торгівлі в межах узбережжя пляжу «Ланжерон» в м. Одесі, з посиланнями на рішення Одеської міської ради №4065-7 від 12.12.2018 року та рішення №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою», оскільки розміщення елементів вуличної торгівлі (лотків) за зазначеними позивачем адресами не передбачені схемою.

Суд зазначає, що одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, для встановлення існування хоча б однієї з названих обставин, з метою недопущення зловживань, суд зобов'язаний виходити з конкретних доказів.

Однак, позивачем не наведено та не надано до суду належних та допустимих доказів, які підтверджували хоча б одну з підстав забезпечення позову, чим не дотримано вимог ч.1 ст.77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку суду, запропонований заявником спосіб забезпечення адміністративного позову в даному випадку є вирішенням справи по суті, без ухвалення рішення по справі, що виходить за межі мети інституту забезпечення позову, встановленої вимогами ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання на відповідні норми чинного законодавства України щодо протиправності оскаржуваного рішення не може вважатись його очевидною протиправністю.

З матеріалів справи не вбачається достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Ознаки протиправності зазначеного рішення №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою» підлягають судовому дослідженню під час розгляду справи по суті та наразі, не є достатніми для висновку про наявність очевидної протиправності такого рішення та застосування заходів забезпечення позову за правилами встановленими статтями 150-151 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, шляхом зупинення виконання рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою».

Керуючись статтями 150 - 154, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65029, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №87 від 28.02.2019 року «Про затвердження схеми розміщення елементів вуличної торгівлі на території узбережжя міста Одеси з елементами благоустрою» - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан