Справа № 826/9002/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 лютого 2019 року № 826/9002/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Смолія І.В., суддів Каракашьян С.К., Григорович П.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом приватного акціонерного товариства «ХІМЕКСІ»

до Державної архітектурно - будівельної інспекції України

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «ХІМЕКСІ» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «ХІМЕКСІ») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно - будівельної інспекції України, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту архітектурно - будівельної інспекції України №31 від 11 квітня 2016 року про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкту до експлуатації.

В обґрунтування позовних вимог приватне акціонерне товариство «ХІМЕКСІ» послалося на те, що 11 квітня 2016 року Головним інспектором будівельного нагляду Відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві Мельник Є.Ф. винесено рішення №31, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт: «Будівництво нежилої будівлі по проспекту Відрадному, 95Б у Солом'янському районі міста Києва» №КВ96 від 02 грудня 2013 року та декларації про готовність об'єкту до експлуатації «Будівництво нежилої будівлі по проспекту Відрадному, 95Б у Солом'янському районі міста Києва» №КВ19 від 16 грудня 2013 року.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням з огляду на те, що у своєму рішенні відповідач зазначає, що підставою для встановлення факту подання замовником будівництва - Приватного акціонерного товариства «ХІМЕКСІ» недостовірних даних, зазначених в декларації про початок виконання будівельних робіт №КВ96 від 02 грудня 2013 року та в декларації про готовність об'єкту до експлуатації №КВ19 від 16 грудня 2013 року щодо містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та документів на підставі яких використовується земельна ділянка були: службова записка начальника відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно - будівельного контролю та ринкового нагляду Полуніної Т.П., акт обстеження земельної ділянки від 11 листопада 2015 року №824/09, лист Головного управління Держгеокадастру у місті Києві від 17 березня 2016 року №8-26-7777.2-4130/2-16 та лист Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08 квітня 2016 року №4816/0/12-3/27-16.

При цьому, позивач зазначає, що підставою для встановлення факту, що на дату реєстрації декларацій інформація, яка зазначалася в них, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації, може бути лише проведення планової або позапланової перевірки у присутності позивача. Проте, позивач був позбавлений своїх прав, оскільки планова або позапланова перевірка не проводилася, тому позивач не мав можливості бути присутнім під час здійснення держархбудконтролю, надати свої письмові пояснення, зауваження або заперечення.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві зазначив, що скасовуючи декларацію про початок виконання будівельних робіт відповідач, при винесенні рішення №31 від 11 квітня 2016 року керувався пунктами 22,24 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466.

Однак, як вказує позивач, пункт 24 Порядку містить вичерпний перелік підстав, коли декларацію може бути скасовано, в той же час, позивач заяву про скасування декларації не подавав, діяльність юридичної особи не припинено, жодних планових або позапланових перевірок органами ДАБІ щодо позивача не проводилося, а тому позивачу не зрозуміло, якими саме підставами керувався відповідач при винесені оскаржуваного рішення.

Більш того, позивач послався й на те, що відповідачем не проведено перевірку дотримання містобудівного законодавства суб'єктом містобудування, в результаті чого, на думку позивача, він був позбавлений права надати всю необхідну інформацію для підтвердження достовірності даних, зазначених в скасованих деклараціях.

Також, враховуючи те, що відповідач замість направлення позивачу повідомлення про виявлення помилки неправомірно скасував, позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Викладені вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у запереченнях проти позову послався на те, що на виконання вимог законодавства України відповідачем проведено перевірку повноти даних, зазначених у декларації.

У декларації позивача зазначено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №1918/0/18/009-13 від 10 червня 2013 року, а земельна ділянка використовується для будівництва на підставі договору паро надання права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 17 березня 2004 року без номера.

Інспекція державного архітектурно- будівельного контролю у місті Києві відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №461, зареєструвала подану замовником будівництва - Приватним акціонерним товариством «ХІМЕКСІ» декларацію про готовність об'єкта до експлуатації нежилої будівлі по проспекту Відрадному, 92Б у Солом'янському районі міста Києва від 16 грудня 2013 року №КВ19. При цьому, представник відповідача наголосив на тому, що при реєстрації декларації не передбачено подання жодних інших документів, окрім самої декларації.

Так, у декларації, поданої позивачем, зазначено, що інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або договір суперфіцію не подавалися.

Також у зареєстрованих деклараціях зазначена інформація про те, що наявна проектна документація, зокрема, проект «Будівництво нежилої будівлі по проспекту Відрадному, 95Б у Солом'янському районі міста Києва», затверджено наказом директора Приватного акціонерного товариства «ХІМЕКСІ» ОСОБА_3 від 29 січня 2013 року №1.

Разом з тим, як вказано у письмових запереченнях проти позову, Департамент архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві отримав лист Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №4816/0/12-3/27-16 від 08 квітня 2016 року, в якому зазначено, що згідно з електронною базою даних Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) інформація щодо реєстрації містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на проспекті Відрадному, 95Б у Солом'янському районі міста Києва замовнику будівництва - Приватному акціонерному товариству «ХІМЕКСІ» відсутня.

Також листом від 17 березня 2016 року №8-26-7777.2-4130/2-16 Головне управління Держгеокадастру у місті Києві повідомило Департамент, зо до 01 січня 2013 року документи, що посвідчують право власності/користування земельними ділянками на території міста Києва за адресою проспект Відрадний, 95Б у Солом'янському районі, у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у місті Києві не реєструвались. Станом на 17 березня 2016 року відомості щодо державної реєстрації земельних ділянок розташованих по проспекту Відрадному, 95Б у Солом'янському районі міста Києва та рішення про їх передачу їх у власність/користування фізичним або юридичним особам, в Головному управлінні Держгеокадастру у місті Києві відсутні.

Оскільки у позивача відсутнє право користування та/або розпорядження земельною ділянкою, а також ним не отримувались вихідні дані, а саме містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: проспект Відрадний, 95Б у Солом'янському районі міста Києва проектна документація, як зазначив представник відповідача, вважається такою, що розроблена та затверджена з порушенням установлених вимог.

Тобто, на думку представника відповідача, у деклараціях від 02 грудня 2013 року №КВ96 та від 16 грудня 2013 року №КВ19 Приватним акціонерним товариством «ХІМЕКСІ» зазначені недостовірні дані в частині отримання вихідних даних на проектування, а саме щодо містобудівних умов та обмежень земельної ділянки, підстав для використання земельної ділянки, а також щодо належним чином затвердженої проектної документації.

Крім того, представник відповідача зазначив, що чинним законодавством встановлено підставою для скасування реєстрації декларацій - виявлення органом державного архітектурно - будівельного контролю недостовірних даних в зареєстрованих деклараціях, разом з тим не визначено, що встановлення таких фактів повинно відбуватися лише за результатами проведення перевірок.

Більш того, у письмових запереченнях проти позову вказано й про те, що чинним законодавством України головним інспекторам будівельного нагляду Держархбудінспекції, у випадку встановлення, що у зареєстрованих деклараціях наведено недостовірні дані, надано повноваження щодо скасування їх шляхом прийняття відповідних рішень.

За таких підстав, при винесенні рішення від 11 квітня 2016 року №31 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, посадові особи Департаменту діяли виключно на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією України і законами України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року судом прийнято рішення про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року №1560 адміністративна справа №826/9002/16 передана на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2017 року для розгляду адміністративної справи №826/9002/16 визначено склад колегії: головуючий суддя - суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Смолій І.В., судді - Іщук І.О., Погрібніченко І.М.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 25 травня 2017 року змінено склад колегії суддів, зокрема, змінено склад колегії суддів Окружного адміністративного суду міста Києва для розгляду адміністративної справи №826/9002/16, зокрема, суддів Іщука І.О. та Погрібніченко І.М. на суддів - Федорчука А.Б., Аблова Є.В., головуючий суддя - суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Смолій І.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2017 року адміністративна справа №826/9002/16 прийнята до провадження суддею Смолієм І.В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 листопада 2017 року для розгляду адміністративної справи №826/9002/16 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Смолія І.В.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 20 листопада 2017 року для розгляду адміністративної справи №826/9002/16 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Смолій І.В., судді - Каракашьян С.К., Григорович П.О.

В судове засідання 18 грудня 2017 року жодна зі сторін не з'явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю на адресу суду не надходило.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 18 грудня 2017 року судом, згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

02 грудня 2013 року Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт №КВ96 щодо об'єкту будівництва: «Будівництво нежилої будівлі по проспекту Відрадному, 950б у Солом'янському районі міста Києва», категорія складності ІІ, замовник Приватне акціонерне товариство «ХІМЕКСІ».

У вказаній декларації про початок виконання будівельних робіт зазначено, що земельна ділянка використовується для будівництва на підставі договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 17 березня 2004 року б/н.

Крім того, 16 грудня 2013 року Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації№КВ19 щодо об'єкта будівництва: «Будівництво нежилої будівлі по проспекту Відрадному, 95-б у Солом'янському районі міста Києва, класифікатор 1252,8, ІІ категорія складності», замовник - Приватне акціонерне товариство «ХІМЕКСІ».

У пункті 9 вказаної декларації зазначено, що наявна проектна документація, зокрема, проект «Будівництво нежилої будівлі по проспекту Відрадному, 95Б у Солом'янському районі міста Києва», затверджено наказом директора Приватного акціонерного товариства «ХІМЕКСІ» ОСОБА_3 від 29 січня 2013 року №1.

Як вбачається з наданої суду копії Акту обстеження земельної ділянки №824/09 від 11 листопада 2015 року Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведення обстеження земельної ділянки на проспекті Відрадному, 95б у Солом'янському районі міста Києва, код ділянки 69:256:060 п та перебуває у фактичному користуванні Приватного акціонерного товариства «ХІМЕКСІ», за результатами якого встановлено, що земельній ділянці на проспекті Відрадному, 95-б у Солом'янському районі міста Києва розміщено виробничу та офісну будівлю. Окремо розташовано будівлю (споруду) складських приміщень. Свідоцтвом про право власності від 26 травня 2006 року №1162-В посвідчено, що нежилі приміщення з №1 по №36, №№1, ІІ, загальною площею 2133,4 кв.м, які розташовані у місті Києві по проспекту Відрадному, 95-б (літ. Ж) належать Приватному акціонерному товаристві «ХІМЕКСІ» на праві приватної власності, свідоцтвом про право власності від 13 січня 2014 року №16057895 посвідчено, що нежитлова будівля (літ. К), загальною площею 974,2 кв.м, перебуває у приватній власності Приватного акціонерного товариства «ХІМЕКСІ». В результаті обстеження встановлено, що земельна ділянка використовується без права, оформленого відповідно до вимог статті 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до наданої суду копії листа №416/0/12-3/27-16 від 08 квітня 2016 року, Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) повідомив Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві про те, що згідно з електронною базою даних Департаменту містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки Приватного акціонерного товариства «ХІМЕКСІ» за адресою: місто Київ, проспект Відрадний, 95-б у Солом'янському районі не зареєстровано.

З листа Головного управління Держгеокадастру у місті Києві від 17 березня 2016 року №8-26/7777.2-4130/2-16 вбачається, що до 01 січня 2013 року документи, що посвідчують право власності/користування земельними ділянками на території міста Києва за адресою: проспект Відрадний, 95-б у Солом'янському районі, у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у місті Києві не реєструвались.

Станом на теперішній час, як зазначено у листі, відомості щодо державної реєстрації земельних ділянок розташованих по проспекту Відрадному, 95-б у Солом'янському районі на території міста Києва та рішення про передачу їх у власність/користування фізичним або юридичним особам в Головному управління Держгеокадастру у місті Києві відсутні.

В подальшому, начальник відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно - будівельного контролю та ринкового нагляду Полуніна Т.П. звернулася до директора Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві Горобченко Л.А. зі службової запискою, в якій запропонувала відповідно до частини 2 статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розглянути питання щодо скасування декларації про початок виконання будівельних робіт із будівництва нежилої будівлі на проспекті Відрадному, 95-б у Солом'янському районі міста Києва від 02 грудня 2013 року №КВ96 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації із будівництва нежилої будівлі на проспекті Відрадному, 95-б у Солом'янському районі міста Києва від 16 грудня 2013 року №КВ19, у зв'язку з наведенням замовником будівництва - Приватним акціонерним товариством «ХІМЕКСІ» недостовірних даних в частині містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та використання земельної ділянки для будівництва на підставі договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 17 березня 2004 року б/н, що є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, чим порушено частину 8 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівною діяльності».

На підставі вищевикладеного, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, головним інспектором будівельного нагляду Відділу нагляду за діяльністю уповноваженого органу з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві Мельником Є.Ф. 11 квітня 2016 року прийнято рішення №31 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації», яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт: «Будівництво нежилої будівлі по проспекту Відрадному, 95-б у Солом'янському районі міста Києва» №КВ96 від 02 грудня 2013 року та реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації: «Будівництво нежилої будівлі по проспекту Відрадному, 95-б у Солом'янському районі міста Києва» №КВ19 від 16 грудня 2013 року.

Незгода з вказаним рішенням відповідача стала підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України від 17 лютого 2011 року №3038-VI), Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 (в редакції постанови кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року №747) (далі по тексту - Порядок №466) в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI, проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Частиною 8 статті 36 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI передбачено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Згідно з частиною 19 статті 39 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 39-1 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт або про готовність об'єкта до експлуатації, а також у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасування інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Процедура скасування декларації про початок виконання підготовчих робіт, декларації про початок виконання будівельних робіт встановлена Порядком № 466.

Відповідно до пункту 22 Порядку №466 у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

У разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Після скасування реєстрації декларації замовник має право повторно подати її згідно з вимогами, встановленими цим Порядком.

Пунктом 24 Положення №466 передбачено, що декларацію може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю, який її зареєстрував у разі:

1) подання замовником заяви про скасування декларації;

2) отримання відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою;

3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до положень статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право також проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Аналогічні повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю зазначені й у пункті 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, відповідно до якого посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що скасування декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації може бути наслідком самостійного виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації) та шляхом здійснення заходів державного-архітектурно будівельного контролю, шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Аналогічного висновку дійшов й Верховний Суд у своїй постанові від 01 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про необгрунтованість тверджень позивача в частині порушення відповідачем вимог законодавства України щодо непроведення планової або позапланової перевірки суб'єкта будівництва, оскільки чинним законодавством не встановлено обов'язковості проведення перевірки посадовими особами відповідача для виявлення недостовірних даних, встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації.

Наведене в сукупності дозволяє суду дійти висновку про те, що приймаючи оскаржуване рішення №31 від 11 квітня 2016 року «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації» посадова особа відповідача діяла в порядок та спосіб, визначені діючим законодавством України та в межах своєї компетенції.

В той же час, як вже зазначалося судом, підставою для скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації є виявлення у них недостовірних даних, внесених замовником, які дають підстави вважати об'єкт будівництва самочинним.

В той же час, відповідно до частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стала інформація, отримана відповідачем від Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та від Головного управління Держгеокадастру у місті Києві щодо відсутності за їх даними відомостей про реєстрацію позивачем містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та відсутності реєстрації документів, які підтверджують право власності або право користування земельними ділянками за позивачем по проспекту Відрадному, 95-б у Солом'янському районі міста Києва, що є підставою вважати об'єкт самочинним вказаний вище об'єкт будівництва.

З урахуванням того, що відомості, на які посилався відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення, надані органами, які відають реєстрацією містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та реєстрацією документів, які підтверджують право власності або право користування земельними ділянками, суд дійшов висновку, що такі відомості є достатніми для того, щоб вважати об'єкт будівництва самочинним.

Також, суд вважає за доцільне звернути увагу, що оскаржуючи рішення відповідача №31 від 11 квітня 2016 року та обгрунтовуючи свої позовні вимоги щодо його неправомірності позивач посилається виключно на порушення, на його думку, процедури прийняття цього рішення, але жодним чином не спростовує підстави для прийняття оскаржуваного рішення, зокрема, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт реєстрації містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на об'єкт будівництва за адресою: місто Київ. Солом'янський район, проспект Відрадний, 95-б та реєстрації документів, які підтверджують право власності або право користування земельними ділянками, на які розташовано об'єкт будівництва.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача в частині порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення, зокрема, щодо ненаправлення на адресу позивача письмово повідомлення про виявлення недостовірних даних у деклараціях протягом одного робочого дня з дня такого виявлення, оскільки вказана норма Порядку №466 застосовується у разі виявлення відповідачем наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в той час, коли судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачем виявлено недостовірність даних декларацій, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що діючим законодавством України передбачено право позивача пілся скасування реєстрації декларацій повторно подати їх згідно з вимогами, встановленими законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду достатніх документальних докази, якими підтверджується протиправність дій відповідача, в той час, як відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, враховуючи обставини, встановлені судом у даній адміністративній справі та з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ХІМЕКСІ» відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «ХІМЕКСІ» відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя І.В. Смолій

Судді С.К. Каракашьян

П.О. Григорович