Справа № 520/9440/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р.Справа № 520/9440/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Яковенка М.М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 (повний текст складено 26.11.2018, головуючий суддя І інстанції Сліденко А.В., м.Харків) по справі № 520/9440/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про 1) визнання протиправною відмови 2) зобовязання прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надання її у власність громадянину 3) зобовязання подати звіт щодо виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Харківській області), в якому просив:

- визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Харківській області листом №К-6129/0-4212/0/95-18 від 17.05.2018 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність ОСОБА_1;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Харківській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність ОСОБА_1;

- зобов'язати відповідача відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України подати у 15-денний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1:

- визнати протиправною оформлену листом №К-6129/0-4212/0/95-18 від 17.05.2018 відмову ГУ Держгеокадастру у Харківській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с.Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність ОСОБА_1;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Харківській області вирішити по суті питання з приводу затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання зазначеної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 шляхом видання відповідного наказу;

- у решті вимог позов залишено без задоволення.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, письмовою заявою від 30.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Харківській області з приводу затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області та передання цієї ділянки у власність фізичної особи - громадянина.

За результатами розгляду вказаної заяви, ГУ Держгеокадастру у Харківській області було відмовлено позивачу у затвердженні відповідного проекту землеустрою. Відмову було оформлено листом №М-30293/0/6-24523/0/21-17 від 10.11.2017.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 по справі №820/5562/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018, відмову ГУ Держгеокадастру у Харківській області у затвердженні відповідного проекту землеустрою було визнано протиправною, а відповідача було зобовязано повторно розглянути заяву з приводу затвердження проекту землеустрою. При цьому, судом було зясовано, що поданий на затвердження проект землеустрою відповідає вимогам ст. 50 Закону України Про землеустрій.

На виконання рішення суду ГУ Держгеокадастру у Харківській області було розглянуто питання затвердження проекту землеустрою і повторно відмовлено позивачу у затвердженні відповідного проекту землеустрою. Відмову було оформлено листом від 17.05.2018 №К-6129/0-4212/0/95-18.

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що обраний владним субєктом мотив (допущені порушення у процедурі державної реєстрації земельної ділянки) у даному конкретному випадку має суто формальний характер, адже ці недоліки були усунуті, а державна реєстрація земельної ділянки не скасована.

У спірних правовідносинах владний субєкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом. Тому, є підстави для обтяження владного субєкта обовязком вирішити порушене зацікавленою особою питання шляхом видання розпорядчого документа.

У решті вимог суд першої інстанції вказав, що позов задоволенню не підлягає, оскільки субєкт владних повноважень не визначився з усіма юридично значимими для вирішення порушеного питання обставинами.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Із матеріалів справи слідує, що земельна ділянка пройшла процедуру державної реєстрації з присвоєнням кадастрового номера ще 25.06.2013.

Районний територіальний орган Держгеокадастру остаточно після виправлення недоліків в оформленні матеріалів землеустрою погодив проект землеустрою висновком від 03.08.2015.

Відомості, які б засвідчували скасування попереднього погодження районним територіальним органом Держгеокадастру проекту землеустрою висновком від 25.06.2013 відсутні.

Даних про проведення такого скасування матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із п. «а» ч.3 ст.22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Положеннями ч.ч.6, 8, 9 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно із ч. 6 ст.186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Положеннями ч.17 ст.186 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Згідно із абз.1 ч.1, ч.ч.5, 6, 7, абз.2 ч.8 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обовязковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобовязані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути відмовлено лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Колегія суддів звертає увагу, що фактично відповідач не розглянув по суті звернення позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність ОСОБА_1

При цьому слід враховувати, що діючим законодавством встановлена процедура прийняття відповідного рішення і суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим Кодексом адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Так, у відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Крім іншого, варто відмітити, що Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на необхідності ефективного способу захисту порушених прав в разі зловживання владними суб'єктами своїми дискреційними повноваженнями та зазначає, що правосуддя не повинно бути ілюзорним і має забезпечувати реальний захист прав особи і гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні (рішення у справі Кутіч проти Хорватії від 01.03.2002, рішення у справі Чуйкіна проти України від 13.01.2011).

При цьому колегія суддів відмічає, що судове рішення повинно бути однозначним та зрозумілим, не викликаючи у учасників справи різного тлумачення його положень.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність визнання протиправною та скасування відмови ГУ Держгеокадастру у Харківській області, викладену у листі №К-6129/0-4212/0/95-18 від 17.05.2018, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с.Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання її у власність ОСОБА_1

В той же час, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 по справі № 520/9440/18 в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області вирішити по суті питання з приводу затвердження проекту землеустрою шляхом видання відповідного наказу, виклавши в наступній редакції: «зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання зазначеної земельної ділянки у власність ОСОБА_1».

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального права, однак помилково зобов»язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області вирішити по суті питання з приводу затвердження проекту землеустрою шляхом видання відповідного наказу, що є підставою для зміни в цій частині рішення , зобов'язавши Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 по справі № 520/9440/18 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 по справі № 520/9440/18 змінити в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області вирішити по суті питання з приводу затвердження проекту землеустрою шляхом видання відповідного наказу, виклавши в наступній редакції: «зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та надання зазначеної земельної ділянки у власність ОСОБА_1».

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 по справі № 520/9440/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5