Справа № 160/9466/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2019 року Справа № 160/9466/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі судового засідання Чорній М.В.
за участю: представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС КОНЕКШН" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
Позивач звернувся до адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №7093 п від 11.12.2018 р.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 7093 п «Про проведення фактичної перевірки» від 11.12.2018 р не відповідає вимогам чинного законодавства за відсутності визначених п.п.80.2.5. п.80.2. ст.80 ПК України підстав для призначення податковим органом фактичної перевірки ТОВ ОПТІМУС КОНЕКШН, а вказана мета перевірки не відповідає предмету фактичної перевірки, передбаченому пп.75.1.3. п.75.1. ст.75 ПК України. Позивач вважає необґрунтованим та таким, що суперечить законодавству твердження відповідача щодо того, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, є окремою, самостійною та достатньою підставою для проведення фактичної перевірки відповідно до пп.80.2.5. п.80.2. ст.80 ПК України, оскільки у такому випадку всі інші підстави для проведення фактичної перевірки, передбачені п.80.2. ст.80 ПК України, втрачають своє юридичне значення, у зв'язку з наданням контролюючому органу права без настання будь-яких юридичних фактів та у будь-який час проводити фактичні перевірки платників податків з питань виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального. У зв'язку з чим перевірка призначена відповідачем з порушенням правил призначення такої перевірки та щодо порушенням предметності податкової перевірки платника податків, а, отже, наказ про проведення перевірки є протиправним та підлягає скасуванню.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі з викладених у ньому підстав.
В судовому засіданні представник відповідача предявлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що відповідно до п.81.1. ст.81 ПК України від 02.12.2010 р. №2755-VІ, 12.12.2018 р. вручено наказ від 11.12.2018 р. №7093-п про проведення перевірки та пред'явлено направлення від 11.12.2018 р. особисто директору ТОВ «ОПТІМУС КОНЕКШН» ОСОБА_3 З метою проведення перевірки, перевіряючими податкового органу 11.12.2018 р. та 12.12.2018 р. здійснено виходи на вищезазначену адресу. 12.12.2018 р. директором ТОВ «ОПТІМУС КОНЕКШН» ОСОБА_3, в порушення п.81.1. ст.81 ПК України, у допуску до перевірок було відмовлено у зв'язку з тим, що директор ТОВ «ОПТІМУС КОНЕКШН» не згоден з наказом від 11.12.2018 р. №7093-п. Враховуючи вищевикладене, перевіряючими складено акти відмови від допуску до перевірки від 12.12.2018 р., який вручено директору ТОВ «ОПТІМУС КОНЕКШН», особисто під підпис.
В оспорюваному наказі зазначено, що перевірка проводиться з питань дотримання законодавства у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів, пального на підставі п.п.80.2.5. п.80.2. ст.80 ПК України. Таким чином мета та підстави проведення перевірки є такими, що відповідають чинному законодавству, а отже наказ на перевірку та сама перевірка ТОВ "ОПТІМУС КОНЕКШН" є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства України. За таких обставин, представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Правомірність та обґрунтованість наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 11.12.2018 року № 7093-п є предметом позову, який передано на розгляд суду.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до пп.19-1.1.4., пп.19-1.1.14. п.19-1 ст.19 ПК України контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.
Зокрема, з метою реалізації своїх функцій, згідно із п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Так, відповідно до п.75.1. ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно із пп.75.1.3. п.75.1. ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до пп.80.2.2. п.80.2. ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Аналіз наведених правових норм показав, що реалізація контролюючим органом перевірочних дій провадиться згідно відповідного наказу керівника цього органу.
Разом з цим, податкове законодавство визначає вичерпний перелік підстав для прийняття керівником контролюючого органу вказаного рішення.
Отже передумовою проведення фактичної перевірки є, зокрема, отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливість порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
Суд враховує, що як на підставу у проведенні фактичної перевірки позивача контролюючий орган послався на п.п.80.2.5. п.80.2. ст.80 ПК України, а отже спірний наказ про проведення фактичної перевірки від 11.12.2018 року №7093-п не містить посилань на отримання контролюючим органом в установленому законом порядку відповідної інформації, яка б надавала йому право на проведення фактичної перевірки.
Разом з тим, під час розгляду справи, податковим органом не надано доказів надходження від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації про можливість порушення ТОВ "ОПТІМУС КОНЕКШН" законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що відповідачем було отримано лист ДФС України щодо проведення перевірки ТОВ "ОПТІМУС КОНЕКШН", а також інших підприємств, але відповідних доказів в цій частині не надала.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримані вищезазначені вимоги Податкового кодексу України, оскільки відсутні докази отримання ним у встановленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливість порушення ТОВ «ОПТІМУС КОНЕКШН» законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
Крім того, суд звертає увагу, що згідно п.80.5. ст.80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Так, згідно із п.81.1. ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Так, одним з обов'язкових реквізитів наказу про проведення перевірки є період діяльності, який буде перевірятися.
Судом встановлено, що в наказі на проведення перевірки зазначено, що період діяльності, який охоплюється перевіркою, визначається ст.102 ПК України.
Приписи п.102.1. ст.102 ПК України визначають, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4. статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Разом з тим, посилання відповідача на ст.102 ПК України з метою визначення періоду діяльності позивача, який охоплюється предметом перевірки, суд вважає недостатнім для ідентифікації цього періоду. Як випливає зі змісту вказаної статті, період тривалістю 1095 днів має декілька початкових дат, що, у свою чергу, унеможливлює та суттєво ускладнює розуміння платником податків чіткої темпоральної межі контролюючого заходу.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №7093-п від 11.12.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки податковим органом не доведено належними та допустимими доказами правомірність його прийняття.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 1 762 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 18 від 13.12.2018 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1 762 грн. підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №7093 п від 11.12.2018 р.
Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС КОНЕКШН" судові витрати по справі у розмірі 1 762 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складено 05.04.2019 року.

Суддя ОСОБА_4