Справа № 400/16/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/16/19
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України Полторака Степана Тимофійовича про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернувся до суду першої інстанції з позовом до Міністра оборони України Полторака Степана Тимофійовича (далі - Міністр оборони ) в якому просив:

- зобов'язати розглянути пропозиції, викладені у його зверненні від 05.12.2018 року, яке направлене через державну установу «Урядовий контактний центр» за реєстраційним номером КИ-8813023.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що надана Міністерством оборони України відповідь не містить інформації про результати розгляду його пропозицій, або вжиті за результатами їх розгляду заходи, у зв'язку з чим вважає, що розгляд звернення проведено відповідачем із порушенням ч. 2 ст. 14 Закону України «Про звернення громадян».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що накладення дисциплінарних стягнень реалізується в межах шестимісячного строку, який обліковується з дня вчинення відповідного правопорушення, відповідальність за зміст та дію відповідного наказу несе його підписант, а не особи які його готують, питання про накладення дисциплінарних стягнень входять до дискреційних повноважень відповідного органу, та враховуючи, що матеріали справи не містять доказів порушення оскаржуваною відповіддю прав та інтересів позивача, підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення у справі невірно визначив предмет спору, оскільки у даному випадку позивач пов'язує порушення своїх прав з неналежним розглядом його пропозицій в порядку Закону України «Про звернення громадян», а не ставив питання про законність порядку перерахунку грошового забезпечення або процедури притягнення службової особи до дисциплінарної відповідальності, як зазначено в оскаржуваному рішенні.

У відзиві на апеляційну скаргу Міністерство оборони України зазначило, що висловлені позивачем пропозиції, суперечать чинному законодавству, а отже не призвели до жодних наслідків (результатів), таким чином, підстави повідомляти ОСОБА_1 про результати розгляду його звернення були відсутні. Вважає, що незгода позивача зі змістом отриманої відповіді не свідчить про нерозгляд його пропозицій, у зв'язку з чим просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

У зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України, через державну установу "Урядовий контактний центр" з пропозицією:

- на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2018 року по справі № 826/4922/16 здійснити перерахунок грошового забезпечення всім військовослужбовцям, які з 21.01.2016 року по 18.03.2016 року знаходились у відрядженні в зоні проведення АТО;

- вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності розробників проекту наказу Міністерства оборони України від 10.02.2016 року №67 «Про затвердження Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду», які подали незаконний наказ на підпис Міністру оборони України.

Листом від 17.12.2018 року за №248/3/1/526, Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив позивача, що юридичним департаментом Міністерства оборони України, відповідно до пункту 1.2 Інструкції з організації претензійно та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання судових рішень судів у Міністерстві оборони України та збройних силах України, затвердженої наказом Міністерством оборони України від 30.12.2016 року №744, вживаються заходи щодо оскарження в касаційному порядку рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2018 року по справі №826/4922/16 прийнятого не на користь Міністерства оборони України.

Також повідомлено, що наказ Міністерства оборони України №67 від 10.02.2016 року «Про затвердження Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду» зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 лютого 2016 року за №282/28413 (далі - Наказ МОУ№67).

На думку позивача, вказаний вище лист не містить інформації про результати розгляду його пропозицій, або вжиті за результатами їх розгляду заходи, отже вони розглянуті з порушенням ч. 2 ст. 14 Закону України «Про звернення громадян».

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частина 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР ): громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частина 1 ст. 3 Закону №393/96-ВР: під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній форм пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Частина 1 ст. 14 Закону №393/96-ВР: органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Частина 1 ст. 15 Закону №393/96-ВР: органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частина 1 ст.19 Закону №393/96-ВР: органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Стаття 20 Закону №393/96-ВР: звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що громадяни України мають право звертатися до органів державної влади їх керівників та посадових осіб, втому числі із пропозиціями, що стосуються повноважень таких органів.

Під зверненнями громадян, слід розуміти викладені в письмовій або усній форм пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Органи державної влади їх керівники та посадові особи після отримання таких пропозицій зобов'язані об'єктивно і вчасно розглянути їх, перевіряти викладені в них факти, прийняти відповідне рішення з цього приводу та повідомляти заявників про результати розгляду їх пропозицій.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.12.2018 року позивач завернувся до Міністерства оборони України з пропозицією:

1) на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2018 року по справі №826/4922/16 здійснити перерахунок грошового забезпечення всім військовослужбовцям, які з 21.01.2016 року по 18.03.2016 року знаходились у відрядженні в зоні проведення АТО;

2) вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності розробників проекту наказу Міністерства оборони України від 10.02.2016 року №67, які подали незаконний наказ на підпис Міністру оборони України.

Листом від 17.12.2018 року за №248/3/1/526, Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив позивача, що юридичним департаментом вживаються заходи щодо оскарження в касаційному порядку рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2018 року по справі №826/4922/16. Водночас, інша частина інформації, викладена відповідачем у вказаному листі взагалі не стосується порушених позивачем питань у надісланих пропозиціях.

При цьому, судова колегія зазначає, що вказаний лист не містить жодної інформації про рішення, прийняте відповідачем за результати розгляду вказаних пропозицій, тобто з його змісту не можливо встановити чи проведе відповідач перерахунок грошового забезпечення військовослужбовцям за вказаних обставин, чи будуть притягнуті деякі службові особи до відповідальності за розробку та підписання відповідного наказу, або чиє підстави для притягнення таких осіб до відповідальності.

За наведених вище обставин, судова колегія дійшла висновку, що зміст наданої відповідачем відповіді не відповідає вимогам ч. 1 ст. 14 Закону України «Про звернення громадян», а отже, з метою відновлення порушених прав позивача Міністерство оборони України має повторно розглянути його пропозиції, викладені у зверненні від 05.12.2018 року, що направлене відповідачу через державну установу «Урядовий контактний центр» за реєстраційним номером КИ-8813023.

Також, судова колегія звертає увагу, що предметом спору у даній справі є виключно питання дотримання суб'єктом владних повноважень вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР, при наданні ОСОБА_1 відповіді на його звернення, а отже, будь-які посилання на порядок перерахунку грошового забезпечення військовослужбовцям та процедуру притягнення службової особи до дисциплінарної відповідальності є недоцільним у даному спорі.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Оскільки при розгляді справи судом першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, що призвело до помилкового вирішення справи, тому, на підставі ст.317 КАС України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач при поданні позову та апеляційної скарги не сплачував судовий збір, оскільки є учасником бойових дій, підстави для стягнення з Міністерства оборони України судового збору відсутні.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.12 КАС України до справ незначної складності відносяться справи щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

За викладених обставини, колегія суддів дійшла висновку, що учасники справи не можуть оскаржити рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Міністра оборони України Полторака Степана Тимофійовича про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Міністерство оборони України повторно розглянути пропозиції ОСОБА_1, викладені у зверненні від 05.12.2018 року за реєстраційним номером КИ-8813023.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський

Повне судове рішення складено 22.04.2019 року.