Справа № 0540/9339/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №0540/9339/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участі представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року (повне судове рішення складено 29 грудня 2018 року в м. Словянську) в справі № 0540/9339/18-а (суддя в І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання дій протиправними та визнання відсутності повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (далі позивачі) звернулись до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_4 є власником приміщення за адресою: вул. Фролова 2а, с. Комар, Великоновосілківського району Донецької області.

Співробітники відповідачів 13.06.2018 разом з невідомими озброєними автоматами з глушителями людьми і невідомими цивільними особами, проводили на території Донецької області спільні перевірочні заходи з питань виробництва, переробки, зберігання та реалізації паливо-мастильних матеріалів (бензин, дизпаливо та скраплений газ) та попереднього збору інформації у непередбачений законами спосіб.

Також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наголошують, що посадовими особами Головного управління ДФС у Донецькій області за відсутності відповідних повноважень було: проведено огляд 13.06.2018 земельної ділянки, приміщень, розташованих за адресою: вул. Фролова, 2а, с. Комар, Великоновосілківського району Донецької області та в інших місцях на території Великоновосілківського району; складено протоколи про адміністративне правопорушення, як за ч. 1 ст. 164 Кпро АП України, так і за ч. 1 ст. 164 КУпАП; внесено виправлення або зміни частини тексту в першому примірнику протоколу від 13.06.2018 № 26/18 про адміністративне правопорушення за ст. 164 Кпро АП України.

Крім того, Служба безпеки України, Головне управління СБУ в Донецькій та Луганській областях та їх структурні підрозділи у непередбачений ч. 2 ст. 19 Конституції України спосіб збирали інформацію про суб'єктів господарювання та фізичних осіб на території Великоновосілківського району та Донецької області, проводили огляд 13.06.2018 земельної ділянки, приміщень, розташованих за адресою: вул. Фролова, 2а, с. Комар, Великоновосілківського району Донецької області та в інших місцях на території Великоновосілківського району, проводили спільні перевірочні заходи з питань виробництва, переробки, зберігання та реалізації паливо-мастильних матеріалів (бензин, дизпаливо та скраплений газ).

Усі наведені дії є грубим порушенням правового порядку та права приватної власності ОСОБА_4, оскільки проведені за відсутності судового рішення або іншого належного, законного та допустимого рішення чи документу, які б дозволяли проникнення на земельну ділянку, а потім до приміщення тимчасової споруди.

За таких обставин, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили суд визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Донецькій області, Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях щодо приховування інформації щодо наявності в їх співробітників повноважень на вчинення вищевказаних дій, а також визнати відсутність повноважень у вказаних осіб на їх проведення (а.с. 3-11).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено наступне.

На думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки питанню, чи супроводжували посадові особи органів Служби безпеки України співробітників Головного управління ДФС у Донецькій області під час проведення останніми перевірки в належних ОСОБА_4 приміщеннях 13.06.2018 та, якщо супроводжували, на підставі яких наказів чи розпоряджень. Що стосується нормативного регламентування права податкового органу на проведення відповідної перевірки, суд послався лише на загальну норму Податкового кодексу України, без належного аналізу відповідності дій субєкта владних повноважень цій нормі та наявності повноважень проводити огляд, складати протокол № 26/18 та вносити в його текст виправлення.

Окрім цього, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що до першого примірника протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 13.06.2018 № 26/18 вносилися виправлення щодо імя та по-батькові особи, яка притягається до відповідальності, а також, що вказаний протокол містить неправдиві відомості щодо місця вчинення правопорушення та місця проживання ОСОБА_4

Також ОСОБА_3 наголошує, що судом першої інстанції не досліджено відсутність відповідей на всі порушені в запитах до Головного управління ДФС у Донецькій області, Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях питання. Хоча про звернення до вказаних органів зазначено за текстом оскаржуваного судового рішення.

Дії посадових осіб органів Служби безпеки України з приводу збирання інформації про субєктів господарювання, проведення огляду приватних земельної ділянки та приміщень і спільних із податковим органом перевірочних заходів, на думку апелянта, також залишились поза увагою суду першої інстанції.

За таких обставин ОСОБА_3 наголошує, що в межах судового розгляду не доведено правомірність дій посадових осіб Головного управління ДФС у Донецькій області, Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, що є підставою для задоволення позовних вимог (а.с. 124-132).

В судовому засіданні представники відповідачів заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Позивачі до апеляційного суду не прибули.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 26/18 від 13.06.2018, близько о 14 год. 45 хв., на АЗС за адресою: с. Комар, Великоновосілківського району Донецької області, по вул. Фролова (Октябрська), 2а, ОСОБА_4 здійснював реалізацію паливно-мастильних матеріалів без державної реєстрації діяльності та без отримання ліцензії на торгівлю паливо-мастильними матеріалами (а.с.24-25).

Відповідно до постанови Великоновосілківського районного суду Донецької області від 25.07.2018 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого (проживаючого) по вул. Єгорова, б. 22, с. Ст. Комар, Великоновосілківського району Донецької області, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф на користь держави, у розмірі 2 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн (а.с.67-69).

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Постанову Великоновосілківського районного суду Донецької області від 25 липня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, - залишено без змін. Вказана постанова розміщена у вільному доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

ОСОБА_3 звертався до Головного управління ДФС України у Донецькій області із запитами про надання інформації (а.с.28,33), про що йому надано відповіді, у встановленому законодавством порядку (а.с.14-19).

ОСОБА_3 також звертався до Служби безпеки України, Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях та Антитерористичного центру при СБ України із запитами про надання інформації (а.с.29-32), на які державними органами йому було надано відповіді (а.с.20-23).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Стосовно вимог позивачів:

- визнати протиправними дії відповідачів з приховування інформації про законність дій та повноваження їх співробітників, які 13.06.2018 разом з невідомими озброєними автоматами з глушителями людьми і невідомими цивільними особами, проводили на території Донецької області спільні перевірочні заходи з питань виробництва, переробки, зберігання та реалізації паливо-мастильних матеріалів (бензин, дизпаливо та скраплений газ) та попереднього збору інформації у непередбачений законами спосіб.

Апеляційний суд підкреслює, що позивачами визначено свої вимоги про визнання протиправними дії відповідачів саме в контексті:

А) приховування останніми інформації, тобто, в звязку з допущеними, на думку позивачів, порушеннями при наданні відповідачами відповідей на запити ОСОБА_3;

Б) незаконного збору інформації;

В) незаконної спільної перевірки.

Так, ОСОБА_3 стверджує про наступне.

А)

А-1) - Порушення його права на інформацію, вчиненого відповідачем - Головним управлінням ДФС у Донецькій області.

21.06.2018 ОСОБА_3 отримав на електронну адресу відповідь від 21.06.2018 № 27002/10/05-99-21-06 за підписом першого заступника начальника ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_5, чим йому було відмовлено в наданні офіційної інформації та в тому числі копій наказів, направлень, судових рішень тощо (а.с.16-18).

15.07.2018 ОСОБА_3 ще раз направив запит на електронну адресу ГУ ДФС в Донецькій області з метою отримання офіційної інформації щодо вищезазначених обставин 13.06.2018, а також отримання офіційних документів, які могли би ідентифікувати підстави для таких заходів та правомірність дій вищезазначеної озброєної групи осіб.

23.07.2018 ОСОБА_3 отримав на електронну адресу відповідь від 19.07.2018 № 30301/10/05-99-21-06-13 за підписом першого заступника начальника ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_5, чим йому знов було відмовлено в наданні офіційної інформації та в тому числі копій наказів, направлень, судових рішень тощо.

23.07.2018 ОСОБА_3 ще раз направив запит на електронну адресу ГУ ДФС в Донецькій області з метою отримання офіційної інформації щодо вищезазначених обставин 13.06.2018, а також отримання офіційних документів, які могли би ідентифікувати підстави для таких заходів та правомірність дій вищезазначеної озброєної групи осіб.

25.07.2018 ОСОБА_3 отримав на електронну адресу відповідь від 24.07.2018 № 30830/10/05-99-21-06-13 за підписом першого заступника начальника ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_5, чим йому знов було відмовлено в наданні офіційної інформації та в тому числі копій наказів, направлень, судових рішень тощо.

04.08.2018 ОСОБА_3 ще раз направив запит на електронну адресу ГУ ДФС в Донецькій області з метою отримання офіційної інформації щодо вищезазначених обставин 13.06.2018, вжито заходи на відкликання з Великоновосілківського районного суду виправленого протоколу №26/8 від 13.06.2018 про адміністративне правопорушення, складеного на громадянина ОСОБА_6, а також отримання офіційних документів, які могли би ідентифікувати підстави для таких заходів та правомірність дій вищезазначеної озброєної групи осіб.

09.08.2018 ОСОБА_3 отримав на електронну адресу відповідь від 09.08.2018 № 33441/10/05-99-21-06-13 за підписом першого заступника начальника ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_5, чим йому знов було відмовлено в наданні офіційної інформації, а також йому стало відомо, що цей відповідач не відкликав з суду підроблений та незаконний протокол №26/8 від 13.06.2018 про адміністративне правопорушення, складеного неуповноваженою особою на громадянина ОСОБА_6.

А-2) - Порушення права позивача на інформацію, вчинених відповідачами - Службою безпеки України (відповідач-2) та Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (відповідач-3).

Листом від 15.06.2018 за №22/4/А-4993/67 відповідач-2 перенаправив запит ОСОБА_3 від 13.06.2018 на адресу відповідача-3.

17.06.2018 ОСОБА_3 було направлено запит до Антитерористичного центру при СБУ, враховуючи, що з 30.04.2018 року відповідно до законодавства України на території Донецької та Луганської областей операція об'єднаних сил (ООС).

22.06.2018 ОСОБА_3 було направлено запит до відповідача-2, в якому він просив надати в електронній формі копію листа від 24.03.2018 №50/1151 об'єднаного штабу ЦУ СБУ в районі АТО.

16.07.2018 листом за №78/А-405/78/5/53, тобто з грубим порушенням 5-денного терміну для надання відповіді на запит, відповідач-3 повідомив, що в них відсутній оригінал першого примірника листа від 24.03.2018 №50/1151, а електронна копія знищена, а тому ОСОБА_3 було просто відмовлено в задоволені запиту.

17.07.2018 листом за № 33/5-6137 штабу Антитерористичного центру при СБУ, тобто відповідачем-2, з грубим порушенням 5-денного терміну для надання відповіді на запит, надіслав повідомлення, що вони не наділені повноваженнями на здійснення збору на інформацію про господарську діяльність суб'єктів господарювання чи приватне життя осіб. Іншу запитувану ОСОБА_3 інформацію не було надано взагалі.

31.07.2018 листом від 27.06.2018 за №78/1/А-387/78/5/53, тобто з грубим порушенням 5-денного терміну для надання відповіді на запит, відповідач-3 повідомив, що в них відсутні накази, розпорядження та копії запитуваних документів. Іншу запитувану ОСОБА_3 інформацію не було надано взагалі.

04.08.2018 до штабу Антитерористичного центру при СБУ, тобто відповідача-2 було направлено ще один запит, враховуючи, що в їх листі за № 33/5-6137 було зазначено не зовсім правдиву інформацію.

21.08.2018 ОСОБА_3 стало відомо про лист від 08.06.2018 за №78/269 ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях.

На думку позивачів, порушення строку надання відповіді на запити, незаконна відмова в наданні інформації, яка підлягає розкриттю, приховування законних підстав та законності дій щодо попереднього збору інформації, - це все є підставами для задоволення судом позову в даній частині вимог.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

А-1) - стосовно тверджень позивачів про порушення права на інформацію, вчиненого відповідачем - Головним управлінням ДФС у Донецькій області.

13.06.2018 ОСОБА_3 звернувся до цього відповідача із запитом, в якому просив надати інформацію щодо правових підстав проведення безпосередньо 13.06.2018 позапланових перевірок працівниками о/у відділу ПНОПТ Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області господарської діяльності лише у 2 (двох) суб'єктів господарювання на території Великоновосілківського району, а саме:

1). судові рішення на проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності безпосередньо 13.06.2018 на території Великоновосілківського району;

2). накази, розпорядження;

3). поіменний склад групи службових осіб відділу, звання, номера службових посвідчень;

4). спільний з СБУ наказ про залучення до групи відділу ОСОБА_7 Маріупольської ГУ ДФС в Донецькій області працівників СБУ;

5). поіменний склад працівників СБУ, залучених до групи службових осіб відділу ПНОПТ, їх звання, номера службових посвідчень, а також копії наказу на відрядження до смт. Велика Новосілка;

6). направлення або інший документ на підтвердження проведення саме 13.06.2018 (або в інший період) перевірок господарської діяльності на території Великоновосілківського району;

7). поіменний список понятих, які були залучені та супроводжували групи відділу ПНОПТ Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області та СБУ;

8). копії документів, які були складені за результатом відповідних, як на його думку, протиправних дій саме 13.06.2018, групи відділу ПНОПТ Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області та СБУ (а.с.28).

21.06.2018 на даний запит вказаний відповідач надав відповідь № 27002/10/05-99-21-06 за підписом першого заступника начальника ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_5

Фактично цією відповіддю відповідач відмовив в наданні запитуваної інформації, пославшись на вимоги підпункту 21.1.16 пункту 21.1 статті 21 ПК України, якими на посадових осіб контролюючих органів покладено обовязок не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.

Стосовно надання інформації щодо діяльності та працівників Служби безпеки України заявнику запропоновано звернутись безпосередньо з відповідним запитом до Служби безпеки України.

Крім того, відносно питання, зазначеного у пункті №1 запиту, повідомлено, що, враховуючи відсутність конкретизації судових рішень, відносно яких запитується інформація, контролюючий орган не має можливості надати запитувану інформацію, та повідомлено, що він має змогу ознайомитись з будь-якими судовими рішеннями, прийнятими на території України безпосередньо у Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с.16-18).

Надаючи оцінку відповіді відповідача, апеляційний суд зазначає, що підпунктом 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 ПК України передбачено, що платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом та його посадовими особами відомостей про нього без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю, які стали відомі під час виконання посадовими особами службових обовязків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

В своєму запиті від 13.06.2018 ОСОБА_3 взагалі не вказав, яке відношення він має до цих подій, чим порушені його права, відтак, в діях Головним управлінням ДФС у Донецькій області (в змісті відповіді від 21.06.2018 № 27002/10/05-99-21-06) колегія суддів не вбачає порушень законодавства.

Доказів направлення 15.07.2018 ОСОБА_3 повторного запиту на електронну адресу ГУ ДФС в Донецькій області з метою отримання офіційної інформації щодо вищезазначених обставин 13.06.2018, а також отримання офіційних документів, які могли би ідентифікувати підстави для таких заходів та правомірність дій вищезазначеної озброєної групи осіб, а також отримання 23.07.2018 ОСОБА_3 на електронну адресу відповіді від 19.07.2018 № 30301/10/05-99-21-06-13 за підписом першого заступника начальника ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_5, чим йому знов було відмовлено в наданні офіційної інформації та в тому числі копій наказів, направлень, судових рішень тощо, взагалі суду не надано, тому апеляційним судом цьому не надається оцінка.

Те саме стосується і посилань позивача про те, що 23.07.2018 ОСОБА_3 ще раз було направлено запит на електронну адресу ГУ ДФС в Донецькій області з метою отримання офіційної інформації щодо вищезазначених обставин 13.06.2018, а також отримання офіційних документів, які могли би ідентифікувати підстави для таких заходів та правомірність дій вищезазначеної озброєної групи осіб, а також, що 25.07.2018 ОСОБА_3 отримав на електронну адресу відповідь від 24.07.2018 № 30830/10/05-99-21-06-13 за підписом першого заступника начальника ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_5, чим йому знов було відмовлено в наданні офіційної інформації та в тому числі копій наказів, направлень, судових рішень тощо.

Ані вказаного вище запиту, ані відповіді на нього позивачі до матеріалів справи не надали, тому апеляційним судом цьому не надається оцінка.

04.08.2018 ОСОБА_3 направив запит на електронну адресу ГУ ДФС в Донецькій області на отримання інформації, яка була створена та використовується цим державним органом в процесі діяльності, а тому просив надати документи та інформацію про наступне:

1). Чи було вжито заходи на відкликання з Великоновосілківського районного суду виправленого протоколу №26/8 від 13.06.2018 про адміністративне правопорушення, який ним було подано у додатку до скарги від 22.07.2018?

2). Положення про відділ проходження служби в податковій міліції управління по роботі з персоналом ГУ ДФС в Донецькій області;

3). Посадову інструкцію начальника відділу проходження служби в податковій міліції управління по роботі з персоналом ГУ ДФС в Донецькій області;

4). Довідку про складову заробітної плати та виплачені суми кожної складової заробітної плати за період з 1.02.2017 по 1.08.2018 начальнику відділу проходження служби в податковій міліції управління по роботі з персоналом ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_8;

5). Довідку про складову заробітної плати та виплачені суми кожної складової заробітної плати за період з 1.02.2017 по 1.08.2018 старшому о/у відділу ПНОПТ Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_9;

6). Довідку про місцезнаходження 13.06.2018 старшого о/у відділу ПНОПТ Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_9 в тому числі копії документів на підтвердження правових підстав його відсутності більш 4 годин на робочому місці в приміщенні розташування відділу (а. с. 33).

09.08.2018 відповідач надав відповідь № 33441/10/05-99-21-06-13 за підписом першого заступника начальника ГУ ДФС в Донецькій області ОСОБА_5, в якому зазначено наступне.

Відповідно до статті 19 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон) запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно зі статтею 1 Закону - публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Крім того, як зазначено у Довідці про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 №11, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обовязків.

Враховуючи законодавчі норми, надання запитуваної інформації згідно питань №2 - №6 у розумінні статті 1 Закону не є можливим.

Також згідно питання №1 повідомлено, що Великоновосілківським районним судом Донецької області за результатами розгляду адміністративного протоколу від 13.06.2018 №26/18 винесено постанову від 25.07.2018, якою підтверджено законність складання зазначеного протоколу (а. с. 14-15).

Надаючи оцінку відповіді відповідача, апеляційний суд зазначає, що на питання №1 відповідачем фактично надано відповідь. Щодо питань №№ 2 і 3, відповідь ГУ ДФС в Донецькій області суперечить наведеним нормам статті 1 Закону № 2939-VI: Положення про відділ проходження служби в податковій міліції управління по роботі з персоналом ГУ ДФС в Донецькій області та Посадова інструкція начальника відділу проходження служби в податковій міліції управління по роботі з персоналом ГУ ДФС в Донецькій області створені в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків.

Що стосується питань під №№ 4-6, апеляційний суд зазначає наступне.

Частина перша статті 6 Закону № 2939-VI визначає, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Частина перша статті 22 Закону № 2939-VI передбачає, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Аналізуючи норми Закону № 2939-VI, апеляційний суд дійшов висновку, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов'язаний нею володіти.

Розпорядниками інформації при наданні відповіді на інформаційні запити повинна здійснюватися перевірка на предмет віднесення запитуваної інформації до категорій інформації з обмеженим доступом у відповідності до ст. 6 Закону № 2939-VI, зокрема - конфіденційної, таємної, службової.

Таким чином, щодо питань №№ 4-6 така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

В той же час, колегія суддів зауважує, що відповідач відмовив у наданні позивачеві інформації по питаннях №№ 2-6, посилаючись на те, що вона не є публічною, що спростовується наведеними вище обґрунтуваннями суду. При цьому відповідач не посилався на те, що зазначена інформація належить до категорій інформації з обмеженим доступом, тому суд не може перевіряти наявність таких критеріїв.

Відтак, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, а відповідача слід зобовязати повторно розглянути запит ОСОБА_3 від 04.08.2018 з огляду на те, що запитувана в ньому інформація в питаннях під №№ 2-6 належить до публічної, та надати відповідну інформацію або відмовити у її наданні з підстав, визначених Законом № 2939-VI.

А-2) стосовно тверджень позивачів про порушення їх прав на інформацію, вчинених відповідачами - Службою безпеки України (відповідач-2) та Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (відповідач-3).

13.06.2018 ОСОБА_3 звернувся до Служби безпеки України із запитом про отримання офіційної інформації щодо правових підстав залучення працівників СБУ для їх особистої участі проведення безпосередньо 13.06.2018 позапланових перевірок працівниками о/у відділу ПНОПТ Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області господарської діяльності лише у 2 (двох) субєктів господарювання на території Великоновосілківського району, а саме:

1). судові рішення на проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності безпосередньо 13.06.2018 на території Великоновосілківського району;

2). накази, розпорядження;

3). поіменний склад групи службових осіб працівників та якого конкретного підрозділу СБУ, звання, номера службових посвідчень, а також копії наказу на відрядження до смт. Велика Новосілка;

4). спільний наказ про залучення працівників СБУ до групи відділу ОСОБА_7 Маріупольської ГУ ДФС в Донецькій області;

5). направлення або інший документ на підтвердження проведення саме 13.06.2018 (або в інший період) перевірок господарської діяльності на території Великоновосілківського району;

6). поіменний список понятих, які були залучені та супроводжували декілька груп відділу ПНОПТ Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області та СБУ;

7). копії документів, які були складені за результатом відповідних, як на його думку протиправних дій саме 13.06.2018, групи відділу ПНОПТ Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області за участі службових осіб, офіцерів СБУ, які навіть відмовлялись дозволити записати їх дані (ПІБ, звання, номер посвідчення) та відмовлялись назвати правову підставу їх присутності на території Великоновосілковського району (а. с. 30).

Як стверджує ОСОБА_3, листом від 15.06.2018 за №22/4/А-4993/67 відповідач-2 перенаправив його запит від 13.06.2018 на адресу відповідача-3.

Листом від 27.06.2018 за №78/1/А-387/78/5/53 відповідач-3 на запит ОСОБА_3 від 13.06.2018 повідомив, що в них відсутні накази, розпорядження та копії запитуваних документів. Запитувані відомості про прізвища, імена, по-батькові, звання, номери службових посвідчень співробітників СБУ із зазначенням займаних ними посад та підрозділів, віднесені до службової інформації. Водночас, інформація про понятих, які були залучені до вказаних перевірок, містить конфіденційну інформацію про осіб та інформацію про їх персональні дані, захист яких гарантовано Законом України Про захист персональних даних, та така інформація не може бути поширена без згоди цих осіб (а. с. 22).

Даючи оцінку відповіді відповідача-3, апеляційний суд зазначає, що з урахуванням пояснень про відсутність у цього відповідача затребуваної інформації та беручи до уваги, що позивачами не доведено, що цей відповідач зобов'язаний володіти такою інформацією, колегія суддів не вбачає в діях останнього порушення законодавства.

Щодо затребуваних позивачем у вказаному запиті інформації про поіменний склад групи службових осіб працівників та якого конкретного підрозділу СБУ, звання, номера службових посвідчень, а також копії наказу на відрядження до смт. Велика Новосілка, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України, затвердженого Наказом Центрального управління Служби безпеки України від 21.08.2012 № 400, далі Наказ № 400), відомості, які розкривають порядок комплектування підрозділів СБУ (п. 5.1 Наказу), узагальнені відомості, у яких розкриваються прізвища, ініціали та робочі телефони особового складу у цілому щодо підрозділу СБУ (п. 5.8 Наказу), відомості щодо місця, строку, мети відрядження, установочних даних співробітника СБУ (п. 5.12 Наказу), відомості щодо проходження співробітником СБУ служби (роботи, навчання) в СБУ (п. 5.23 Наказу), відомості про належність співробітників СБУ до її оперативних підрозділів (п. 5.27 Наказу) становлять службову інформацію у Службі безпеки України.

Враховуючи викладене, відповідно до п.3 ч.1 ст. 6 Закону № 2939-VI, вказана інформація є інформацією з обмеженим доступом і не може бути надана позивачу, тому порушень законодавства з боку відповідача апеляційний суд не вбачає.

Крім того, 17.06.2018 ОСОБА_3 було направлено запит до Антитерористичного центру при СБУ, враховуючи, що з 30.04.2018 року відповідно до законодавства України на території Донецької та Луганської областей операція об'єднаних сил (ООС) для отримання офіційної інформації щодо правових підстав залучення працівників СБУ для їх особистої участі безпосередньо 13.06.2018 в позапланових перевірках Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області щодо наявності кутка споживача у суб'єктів господарської діяльності та тим більш здійснення господарської діяльності тільки у 2 (двох) суб'єктів господарювання на території Великоновосілківського району, а саме:

1). судові рішення на проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності безпосередньо 13.06.2018 на території Великоновосілківського району;

2). судові рішення на доступ до об'єктів права приватної власності;

3). накази, розпорядження;

4). поіменний склад групи службових осіб працівників та якого конкретного підрозділу СБУ або підрозділу АТЦ в Донецькій області, звання, номера службових посвідчень, а також копії наказу на відрядження до смт. Велика Новосілка;

5). посадові інструкції службових осіб працівників встановленого Вами конкретного підрозділу СБУ або підрозділу АТЦ в Донецькій області;

6). спільний наказ про залучення працівників СБУ до групи відділу ОСОБА_7 Маріупольської ГУ ДФС в Донецькій області;

7). направлення або інший документ на підтвердження проведення саме 13.06.2018 (або в іншій період) перевірок господарської діяльності на території Великоновосілківського району працівниками конкретного підрозділу СБУ або підрозділу АТЦ в Донецькій області;

8). поіменний список понятих, які були залучені та супроводжували декілька груп відділу ПНОПТ Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області та службових осіб СБУ або підрозділу АТЦ в Донецькій області;

9). копії документів, які були складені за результатом відповідних, як на його думку протиправних дій саме 13.06.2018, за участі службових осіб, офіцерів СБУ чи підрозділу АТЦ при СБУ в Донецькій області, які навіть відмовлялись дозволити записати їх дані (ПІБ, звання, номер посвідчення) та відмовлялись назвати правову підставу їх присутності на території Великоновосілковського району (а. с. 29).

17.07.2018 листом за № 33/5-6137 штаб Антитерористичного центру при СБУ надіслав повідомлення, що вони не наділені повноваженнями на здійснення збору на інформацію про господарську діяльність суб'єктів господарювання чи приватне життя осіб. Іншу запитувану ОСОБА_3 інформацію не було надано, оскільки інформація по питаннях №№ 1-3, 6-9 відсутня, а питання №№ 4, 5 віднесені до інформації з обмеженим доступом та розголошенню і поширенню не підлягають (оскільки стосується особового складу АТЦ при СБ України) (а. с. 21).

Також, 04.08.2018 до штабу Антитерористичного центру при СБУ ОСОБА_3 було направлено ще один запит, враховуючи, що в їх листі за № 33/5-6137 від 17.07.2018, на думку заявника, було зазначено не зовсім правдиву інформацію.

В цьому запиті ОСОБА_3 стверджував, що 04.08.2018 йому стало відомо про реальний збір інформації про суб'єктів господарювання та фізичних осіб на території Великоновосілківського району співробітниками групи операцій в адміністративних одиницях відділу поточних операцій ОШ ЦУ СБУ в районі проведення АТО з дислокацією у м. Волноваха Донецької області, в тому числі майором ОСОБА_10

Так, дана посадова особа впродовж доволі тривалого періоду часу збирала за відсутності повноважень, у не передбачений законом спосіб та за допомогою підроблення пояснень фізичних осіб ОСОБА_11 та ОСОБА_12, інформацію про суб'єктів господарювання та фізичних осіб, які перебувають на території Великоновосілківського району.

Зібрана ним інформація стала підставою для надзвичайних подій 13.06.2018, коли співробітники СБУ безпосередньо разом з співробітниками Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області та ще при підтримці озброєних автоматами з глушителями осіб додумались перевіряти наявність кутка споживача у субєктів господарської діяльності на території Великоновосілківського району.

Отже, з посиланням, зокрема, на Закон України Про доступ до публічної інформації, просив надіслати на його електронну адресу всі документи (в електронній формі, тобто скановані) про суб'єктів господарювання та приватне життя фізичних осіб на території Великоновосілківського району, що не пов'язані з контртерористичною діяльністю та не відноситься до повноважень СБУ, які назбирали співробітники групи операцій в адміністративних одиницях відділу поточних операцій ОШ ЦУ СБУ в районі проведення АТО, в тому числі зібрані майором ОСОБА_10 (а. с. 31).

Відповіді на цей запит матеріали справи не містять.

Даючи оцінку поясненням позивачів щодо порушення його прав Службою безпеки України (відповідач-2) та Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (відповідач-3) при його зверненні до Антитерористичного центру при СБУ, апеляційний суд зазначає, що останній є окремою юридичною особою з кодом (а.с.21), при тому, що у відповідача-2 код ЄДРПОУ - 00034074, а у відповідача-3 код ЄДРПОУ - 20001504. Відтак, Служба безпеки України та Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях не можуть відповідати за дій (бездіяльність), якщо такі були вчинені Антитерористичним центром при СБУ стосовно позивачів. Слід також зазначити, що останній не був залучений до участі в справі, тому його відповідям на звернення ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції не надається оцінка.

Крім того, 22.06.2018 ОСОБА_3 було направлено запит до відповідача-2, в якому він просив надати в електронній формі копію листа від 24.03.2018 №50/1151 об'єднаного штабу ЦУ СБУ в районі АТО (а. с. 32).

16.07.2018 листом за №78/А-405/78/5/53 відповідач-3 повідомив, що в них відсутній оригінал першого примірника листа від 24.03.2018 №50/1151, а електронна копія знищена (а. с. 20).

Оскільки за зазначеною відповіддю відсутній оригінал першого примірника листа від 24.03.2018 №50/1151, а електронна копія знищена, апеляційний суд не вбачає підстав для тверджень про те, що ОСОБА_3 було безпідставно відмовлено в задоволені запиту щодо надання вказаного документу. Колегія суддів не вбачає в діях відповідача порушення законодавства в тому, що ним не надано інформації, яка в нього відсутня.

Що стосується доводів апелянта про порушення 5-денного терміну для надання відповіді на запит, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини першої статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Колегія суддів зауважує, що вказаними вище відповідачами не спростовано доводи ОСОБА_3 про надання відповіді з порушенням 5-денного терміну для надання відповіді на запит, однак, зазначене не може бути підставою для задоволення позову (апеляційної скарги) в цій частині.

Так, ОСОБА_13 Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 в справі № 800/580/17 висловлений наступний правовий висновок.

За правилами пункту 4 частини другої статті 245 КАС України, яка передбачає повноваження суду при вирішенні справи, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Зі змісту цієї норми випливає, що суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною, одночасно зобов'язавши його виправити оскаржувані порушення.

Таким чином, визнавши протиправною бездіяльність Президента України щодо недотримання п'ятиденного строку повідомлення ОСОБА_3 про пересилання його звернення компетентному органу, суд не відновить порушеного, на думку позивача, права на звернення до органу державної влади, оскільки така інформація вже ним отримана (номер в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 75296560).

Відтак, з підстави порушення лише строку надання відповіді на запит позов не може бути задоволений.

Б) - Незаконний збір інформації.

Як стверджують позивачі, їм стало відомо про зміст листа від 08.06.2018 за №78/269 ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, а також про приховування відповідачем-3 іншого свого листа від 24.03.2018 №50/1151.

Так, з листа від 08.06.2018 за №78/269 позивачам стало відомо, що керівник відповідача-3 просить керівника відповідача-1 виділити своїх підлеглих для проведення спільних перевірочних заходів з питань виробництва, переробки, зберігання та реалізації паливо-мастильних матеріалів (бензин, дизпаливо та скраплений газ).

Даний факт, на думку позивачів, є належним доказом порушення відповідачем-3 ч.2 ст.19 Конституції України, тому що в Україні не існує норми законодавства, чим СБУ наділялось повноваженнями та їм дозволялось приймати участь в перевірках, які не входять в їх компетенцію, а тим більш про отриману інформацію щодо порушень у сфері підакцизних товарів.

Також присутність словосполучення про отриману інформацію є належним доказом збору такої інформації співробітниками відповідача-2 і відповідача-3, а питання законності має встановити адміністративний суд, тому що дані відповідачі не надають інформації.

Відповідач-2 та відповідач-3 приховали відомості щодо листа від 24.03.2018 №50/1151, але позивачам відомо, що в ньому йде мова про встановлені співробітниками СБУ порушення суб'єктами господарської діяльності Закону України Про охорону праці тощо.

Крім того, в розпорядження позивачів потрапили пояснення громадян ОСОБА_12 і ОСОБА_11 від 08.06.2018, які в них були відібрані співробітником відділу поточних операцій ОШ ЦУ СБУ в районі проведення АТО з дислокацією у м. Волноваха Донецької області майором ОСОБА_10

Позивачі стверджують, що за формою та змістом пояснення від 8.06.2018 не відповідають вимогам законодавства України, а тому вони є належним доказом явно протиправних дій відповідача-3, який безпосередньо несе відповідальність за дії своїх підлеглих.

Тим більш, що безпосередньо майор ОСОБА_10 особисто розписався про прийняття на виконання та ознайомився з листом від 08.06.2018 за №78/269 ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях.

За висновком позивачів, в даному випадку підтверджується не лише незаконний збір інформації про господарську діяльність суб'єктів господарювання, а й підтверджується використання свого службового становища та пов'язаних можливостей не в інтересах служби, зайняття іншою діяльністю не пов'язаної і не мають нічого спільного з повноваженнями та призначенням Служби безпеки України.

Даний факт, на думку позивачів, свідчить про грубе порушення відповідачем-З ч.2 ст.19 Конституції України, а відповідач-2 взагалі не контролює діяльність своїх підлеглих на території Донецької області.

В) Незаконна спільна перевірка 13.06.2018.

Позивачі стверджують, що 13.06.2018 після 14:30 години відповідачі (в особі трьох працівників ДФС, співробітника СБУ та невідомої, озброєної автоматом з глушителем, особи в камуфляжі) грубо порушили правовий порядок встановлений законом та, не маючи судового рішення або будь-якого іншого належного, законного та допустимого рішення чи документу, виданого уповноваженими особами органів державної влади, вдерлися до приміщення, де знаходився ОСОБА_4, розташованого за адресою: вул. Фролова, 2а, с. Комар, Великоновосілківського району Донецької області.

Також, в цей же час та день, інші особи відповідачів здійснили такі саме речі в інших місцях на території Великоновосілківського району.

Загальна кількість осіб, які приймали участь у спільних перевірочних заходах складала приблизно до 20 осіб, а більш точну кількість може встановити лише адміністративний суд, тому що, як вбачається з вищезазначених обставин, відповідачі приховують інформацію і про правові підстави, і про учасників та їх загальну кількість, розуміючи, що їх явно незаконні дії будуть мати юридичні наслідки для кожного з учасників та тих керівників, хто їх туди, на територію Великоновосілківського району послав.

Враховуючи лист від 27.06.2018 за №78/1/А-387/78/5/53, відповідач-3 повідомив, що в них відсутні накази, розпорядження та копії запитуваних документів, а тому суд має в своєму розпорядженні безапеляційний доказ на підтвердження незаконності участі співробітників відповідача-2 і відповідача-3 не лише на території за адресою: вул. Фролова, 2а, с. Комар, а й в інших місцях на території Великоновосілківського району Донецької області.

Враховуючи відмову відповідача-1 листами від 21.06.2018 №27002/10/05-99-21-06, від 19.07.2018 №30301/10/05-99-21-06-13 та від 24.07.2018 №30830/10/05-99-21-06-13 надати інформацію про законність участі їх співробітників у спільних перевірочних заходах разом з СБУ та невідомим збройним формуванням і так званими понятими, позивачі вважають, що суд має в своєму розпорядженні безапеляційні докази на підтвердження незаконності участі співробітників відповідача-1 не лише на території за адресою: вул. Фролова, 2а, с. Комар, а й в інших місцях на території Великоновосілківського району Донецької області.

За твердженням позивачів, так звані спільні перевірочні заходи 13.06.2018 свідчать про грубе порушення всіма відповідачами ч.2 ст.19 Конституції України, а тому суд з цього приводу має всі правові підстави на задоволення позовних вимог.

З приводу стверджуваних позивачами порушень з боку відповідачів, викладених в розділах Б) та В), колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України визначені завдання та основні засади адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. В частині другій цієї статті встановлені загальні принципи, на відповідність яких суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень.

Стаття 4 цього Кодексу містить визначення поняття «публічно-правовий спір» це спір, зокрема, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно зі статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Тобто, розгляд адміністративної справи передбачає, що є спірні правовідносини, які виникли внаслідок виконання суб'єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, і суд перевіряє ці дії на відповідність ст. 19 Конституції України та ст. 2 КАС України.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Тобто, в суду є повноваження щодо можливості виходу за межі позовних вимог, проте предмет та підстави позову визначаються саме позивачем або його представником.

Саме у позовній заяві у відповідності до ст. 160 Кодексу позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

При цьому згідно частини 5 даної статті в позовній заяві зазначаються:

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

З аналізу вищевказаного, суд зазначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Водночас, якщо звернутись до ст. 5 КАС України, то слід зазначити, що в процесуальному кодексі згадувана вище конституційна норма конкретизується, шляхом закріплення права особи звернутись до адміністративного суду, виключно якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і внаслідок чого вона може просити суд про їх захист.

Сам факт знаходження посадових осіб на території, на якій розташовано належне позивачу майно, не може піддаватися судом аналізу з точки зору дій, які можливо перевірити на предмет відповідності законодавству в межах адміністративної юрисдикції. Оскільки як вже зазначено, адміністративним судом перевіряються дії щодо реалізації субєктом владних управлінських функцій.

Якщо позивачі вважають порушеними свої права, свободи або інтереси у звязку із незаконним, на їх думку, проникненням до приватного приміщення, вони вправі ініціювати кримінальне переслідування.

Стосовно посилання позивача ОСОБА_3 на порушення права власності ОСОБА_4, то воно підлягає захисту або в порядку цивільного судочинства, оскільки захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб здійснюється саме за приписами Цивільного процесуального кодексу України, або, в разі якщо позивач вважає, що відносно нього або його власності вчинено злочин, він може захистити свої права шляхом звернення з відповідною заявою до правоохоронних органів. Вказане відображено у ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме що кожна особа має право на ефективний спосіб захисту прав.

Апеляційний суд зауважує, що стверджувані позивачами порушення з боку відповідачів, в тому числі, щодо незаконного збору інформації або здійснення спільних перевірочних заходів, повинні мати конкретні правові наслідки для ОСОБА_4, - цього вимагає і п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень однією до вимог позовної заяви є необхідність обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

В даному випадку позивачі обґрунтовують порушення оскаржуваними діями відповідачів своїх прав притягненням ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. За переконанням колегії суддів, такі дії відповідачів не можуть окремо розглядатись в порядку адміністративного судочинства, а можуть бути предметом дослідження при розгляді судом в порядку провадження в справі про адміністративне правопорушення. Відтак, в цій частині позовних вимог судом першої інстанції ухвалено правильне рішення про відмову в їх задоволенні.

При цьому суд апеляційної інстанції також зауважує, що позивачами взагалі не обґрунтовано, яким чином порушуються їх права проведенням відповідачами перевірок (будь-яких заходів), де вони не приймали участі, тому щодо цієї частини позовних вимог також слід відмовити.

Додатково суд звертає увагу, що повноваження на проведення перевірки регламентовані ст. 350 Податкового кодексу України, а тому посилання позивачів на відсутність повноважень у Головного управління ДФС у Донецькій області колегія суддів не приймає до уваги.

При цьому, як встановлено судом, позивача ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення штраф на користь держави, у розмірі 2 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн. Вищевказані рішення суду набрали законної сили та не підлягають перегляду в порядку адміністративного судочинства.

Водночас, суд взагалі не вбачає з матеріалів справи порушення права позивача та представника позивача ОСОБА_3 Суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Стосовно вимог позивачів:

- визнати відсутність повноважень у Головного управління ДФС у Донецькій області (їх співробітників):

1) на огляд 13.06.2018 земельної ділянки, приміщень, розташованих за адресою: вул. Фролова, 2а, с. Комар, Великоновосілківського району Донецької області та в інших місцях на території Великоновосілківського району;

2) на складання протоколів про адміністративне правопорушення, як за ч.1 ст.164 Кпро АП України, так і за ч.1 ст.164 КУпАП;

3) на внесення виправлень або зміни частини тексту в перший примірник протоколу від 13.06.2018 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 Кпро АП України.

- визнати відсутність повноважень у Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях та їх структурних підрозділів на:

1) збирання у спосіб, не передбачений ч.2 ст. 19 Конституції України, інформації про субєктів господарювання та фізичних осіб на території Великоновосілківського району та Донецької області;

2) огляд 13.06.2018 земельної ділянки, приміщень, розташованих за адресою: вул. Фролова, 2а, с. Комар, Великоновосілківського району Донецької області та в інших місцях на території Великоновосілківського району;

3) проведення спільних перевірочних заходів з питань виробництва, переробки, зберігання та реалізації паливно-мастильних матеріалів (бензин, дизпаливо та скраплений газ).

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За визначенням пункту 7 частини першої статті 4 КАС України субєктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктами 1 і 3 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Аналізуючи зміст наведених вище правових норм у контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, які ставить перед судом позивач, апеляційний суд зазначає таке.

У своєму позові позивачі просили суд, зокрема, визнати відсутність у відповідачів повноважень щодо вчиненні певних дій, повязаних зі складанням протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП (ч.1 ст.164 Кпро АП України).

За правилами пункту 3 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Слід також зазначити, що в апеляційній скарзі (а.с.131) ОСОБА_3 посилається на п.5 ч.1 ст. 5 КАС України як правову підставу для встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

За змістом наведених правових норм, компетенційними є спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб'єкти владних повноважень. Тобто позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

У справі, яка переглядається, позивачі не є суб'єктами владних повноважень, а отже, не наділені адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред'явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача.

Слід також зауважити, що в цій частині позовних вимог йдеться про дії відповідачів, які були повязані з притягненням ОСОБА_4 до відповідальності в справі про адміністративне правопорушення, про що зазначено вище.

Справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 була розглянута судом на підставі складеного співробітником Головного управління ДФС у Донецькій області протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак, перевірку повноважень відповідних осіб на складання такого протоколу, та взагалі дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності повинен здійснювати суд, який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Фактично вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги (про визнання відсутності повноважень відповідачів) не можуть бути предметом окремого позову (в тому числі в порядку адміністративного судочинства), а можуть бути лише підставою для заперечень проти притягнення до відповідальності при розгляді судом в порядку КУпАП справу про адміністративне правопорушення за складеним Головним управлінням ДФС у Донецькій області протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього матеріалами, а в подальшому, можливо, для апеляційного оскарження прийнятої судом в рамках КУпАП відповідної постанови.

Висновки про те, що протокол про адміністративне правопорушення (і як вважає апеляційний суд, - так само і дії по його складанню), який надсилається до суду, в порядку, передбаченому КАС України не оскаржується, містяться в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 в справі № 814/701/18 (номер в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 76518162), а також в постанові ОСОБА_13 Верховного Суду від 13.03.2019 в справі № 712/7385/17 (номер в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 81014004).

Саме по собі визнання відсутності у відповідачів компетенції не відновить прав позивача, які він вважає порушеними, тобто, не призведе до реального й ефективного захисту прав позивача.

Беручи до уваги наведене, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про те, що вимоги позивачів про визнання відсутності у відповідачів повноважень (компетенції) не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства.

Разом із цим, колегія суддів вважає, що у цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» щодо вказаних позовних вимог слід тлумачити як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому зазначені вище вимоги не можуть бути вирішені в жодній юрисдикції.

Таким чином, вимоги позивачів про визнання відсутності у відповідачів повноважень (компетенції) щодо вчинення певних дій взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічні висновки викладені в постанові ОСОБА_13 Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 820/3713/17 (номер в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 80555767).

Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обовязковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо її не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, рішення місцевого суду в частині позовних вимог про визнання відсутності у відповідачів повноважень щодо вчинення певних дій підлягає скасуванню, а провадження щодо цієї частини позовних вимог закриттю.

У звязку з викладеним вище, не є важливими аргументи апелянта про те, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не вірно вказаний населений пункт місце вчинення адміністративного правопорушення, в протоколі внесено виправлення, в тому числі, щодо імя особи, яка притягається до відповідальності і т.і.

При цьому згідно частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. При цьому відповідно до приписів частини першої статті 321 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі. Відтак, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити судове рішення щодо закриття частини провадження у формі постанови.

Щодо повернення судового збору згідно частини другої статті 238 КАС України у звязку із закриттям провадження щодо частини позовних вимог.

В позовній заяві було висунуто три вимоги немайнового характеру:

1) визнати протиправними дії відповідачів…

2) визнати відсутність повноважень у відповідача-1…

3) визнати відсутність повноважень у відповідача-2 та відповідача-3…

Кожним з позивачів сплачено судовий збір за всі три вимоги при поданні позову по 2114,40 грн. квитанціями № 6313 від 04.10.2018, № 79872 від 17.09.2018, № 79906 від 17.09.2018 (а.с.39,41-43).

Оскільки щодо двох з трьох позовних вимог провадження закрито, кожному з позивачів слід повернути сплачений ними судовий збір в розмірі по 1409,60 грн.

Крім того, за подання апеляційної скарги ОСОБА_3 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3171,60 грн. відповідно до квитанції № 19465 від 04.03.2019.

Враховуючи закриття апеляційним судом провадження по двох з трьох позовних вимог, поверненню підлягає сума сплаченого збору за подання апеляційної скарги 2114,40 грн. (3171,60:3*2).

Отже, загальна сума судового збору, яка підлягає поверненню ОСОБА_3 становить 3524,00 грн., ОСОБА_4 1409,60 грн.

Також, щодо позовної вимоги визнати протиправними дії відповідачів…

Вона складається з кількох вимог:

1) порушення права на інформацію, вчиненого Головним управлінням ДФС у Донецькій області по запиту ОСОБА_3 від 13.06.2018;

2) порушення права на інформацію, вчиненого Головним управлінням ДФС у Донецькій області по запиту ОСОБА_3 від 04.08.2018;

3) порушення права на інформацію, вчиненого Службою безпеки України та Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях по запиту ОСОБА_3 до Служби безпеки України від 13.06.2018;

4) порушення права на інформацію, вчиненого Службою безпеки України та Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях по запиту ОСОБА_3 до Антитерористичного центру при СБУ від 17.06.2018;

5) порушення права на інформацію, вчиненого Службою безпеки України та Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях по запиту ОСОБА_3 до Антитерористичного центру при СБУ від 04.08.2018;

6) порушення права на інформацію, вчиненого Службою безпеки України та Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях по запиту ОСОБА_3 до Служби безпеки України від 22.06.2018;

7) незаконний збір інформації;

8) незаконна спільна перевірка.

Із восьми вимог лише одна була задоволена апеляційним судом.

Відповідно до приписів частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сплачений за вимогу визнати протиправними дії відповідачів… судовий збір в розмірі 2114,40 грн. підлягає відшкодуванню кожному з позивачів пропорційно, тобто, по 88,10 грн. (2114,40 грн. : 8) за рахунок субєкта владних повноважень, що допустив відповідне порушення: Головного управління ДФС у Донецькій області.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 315, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року в справі № 0540/9339/18-а скасувати частково.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання дій протиправними та визнання відсутності повноважень задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Донецькій області щодо ненадання відповіді на питання №№ 2-6 заяви ОСОБА_3 від 04.08.2018.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Донецькій області повторно розглянути питання №№ 2-6 заяви ОСОБА_3 від 04.08.2018 у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Провадження в частині позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання відсутності повноважень закрити.

В іншій частині, не скасованій цією постановою Першого апеляційного адміністративного суду, тобто, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року в справі № 0540/9339/18-а залишити без змін.

Повернути ОСОБА_3 (86065, Донецька область, м. Авдіївка, б. Шевченка, б.8/2, РНОКПП НОМЕР_2) сплачений ним судовий збір в сумі 3524,00 (трьох тисяч пятсот двадцяти чотирьох) гривень з Державного бюджету України через відповідний орган Державної казначейської служби.

Повернути ОСОБА_4 (85510, Донецька область, Великоновосілківський район, с. Комар, вул. Єгорова, б.22, РНОКПП НОМЕР_1) сплачений ним судовий збір в сумі 1409,60 (однієї тисячі чотириста девяти гривень) 60 коп. з Державного бюджету України через відповідний орган Державної казначейської служби.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (, юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114) на користь ОСОБА_3 (86065, Донецька область, м. Авдіївка, б. Шевченка, б.8/2, РНОКПП НОМЕР_2) сплачений ним судовий збір в сумі 88 (вісімдесяти восьми) гривень 10 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (, юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114) на користь ОСОБА_4 (85510, Донецька область, Великоновосілківський район, с. Комар, вул. Єгорова, б.22, РНОКПП НОМЕР_1) сплачений ним судовий збір в сумі 88 (вісімдесяти восьми) гривень 10 копійок.

Повне судове рішення 23 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

ОСОБА_14