Справа № 520/2441/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 квітня 2019 р. № 520/2441/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Андрущенко Д.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (проспект ОСОБА_4, б. 163, кв. 39, м. Харків, 61110, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1)

до Харківської обласної ради (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1Г.) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської обласної ради (далі по тексту відповідач, ХОР, Рада) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати бездіяльність Харківської обласної ради протиправною;

- зобов'язати перевести ОСОБА_1 на посаду начальника юридичного відділу виконавчого апарату Харківської обласної ради з 18.02.2019р.

Свої позовні вимог мотивує тим, що працедавцем вчинена бездіяльність щодо переведення її на запропоновану їй Радою посаду начальника юридичного відділу виконавчого апарату Харківської обласної ради, від якої позивачка не відмовлялась, а погодилась на переведення, у звязку з чим, вважає порушеною процедуру, що передбачена приписами чинного законодавства України, котра регулює вказані правовідносини й, фактично, у звязку з чим, припинена її публічна служба.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи позовної заяви підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити позов з підстав та мотивів, що у ньому зазначені.

Відповідач, Харківська обласна рада, з поданим позовом не погодився.

У судовому засіданні представник обласної ради зазначив, що працівник неналежно ставився до роботи, вчинив порушення Присяги, через що була звільнена з посади згідно розпорядження від 14.02.2019 р. №25-ос про звільнення позивача з посади начальника юридичного управління виконавчого апарату Харківської обласної ради, а відтак у нього відсутні обовязки щодо переведення. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач з 08.10.2006р. проходив безперервну публічну службу у штаті органу місцевого самоврядування - Харківській обласній раді.

Рішенням обласної ради від 06 грудня 2018 року №905-VII Про упорядкування структури виконавчого апарату обласної ради» здійснено упорядкування структури виконавчого апарату обласної ради, в тому числі юридичного управління, а саме: замість юридичного управління відповідачем був створений юридичний відділ із кількістю одиниць - 4 посади, як-то вбачається з копії додатку до зазначеного рішення Ради.

Розпорядженням Голови Харківської обласної ради від 10 грудня 2018 року №331-ос внесені зміни до штату виконавчого апарату обласної ради, в тому числі з 12 лютого 2019 року скорочена одиниця начальника юридичного управління виконавчого апарату обласної ради із подальшим звільненням в порядку, передбаченому трудовим законодавством.

Зазначеним розпорядженням відповідачем було затверджено Штат виконавчого апарату обласної ради, в тому числі й посади, чисельний склад юридичного відділу виконавчого апарату та посадові оклади штатних працівників такого нового відділу, серед яких начальник юридичного відділу.

10 січня 2019 року позивача письмово попереджено про звільнення з 12 лютого 2018 року з посади начальника юридичного управління виконавчого апарату обласної ради та запропоновано переведення на посаду начальника юридичного відділу виконавчого апарату обласної ради про свідчить відповідне зазначення власноруч позивачем дати ознайомлення з вказаним попередженням та підпис на наданій до матеріалів справи копії.

Як вбачається із копії листка непрацездатності позивачка з 14.02.2019 року по 19.02.2019 року перебувала на лікарняному. Їй рекомендовано стати до роботи 22.02.2019 року.

Під час перебування на лікарняному 14.02.2019 р. відповідачем було видано розпорядження №25-ос про звільнення позивача з посади начальника юридичного управління виконавчого апарату Харківської обласної ради.

Також, як встановлено судом, під час перебування позивача на лікарняному позивачем на адресу Відповідача 18.02.2019 р. спецзв'язком ХОВСЗ були направлені заяви від 13.02.2019 року про надання згоди на переведення на посаду начальника юридичного відділу виконавчого апарату обласної ради у зв'язку із скороченням посади начальника юридичного управління виконавчого апарату обласної ради, що підтверджується копіями квитанції №809-4/221 від 18.02.2019р. про прийняття конверту із документами, описом вкладення №198 до відправлення, штампом вхідної кореспонденції відповідача на копії заяви (вх. № 1627/01-44 від 18.02.2019 р.).

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржив до суду розпорядження №25-ос про звільнення позивача з посади начальника юридичного управління виконавчого апарату Харківської обласної ради від 14.02.2019 р. Рішення суду по справі від 04.04.2019 року № 520/2442/19 на день розгляду цієї справи не набрало законної сили.

Листом від 12.04.2019 року ХОР повідомлено позивача, що на її лист та заяву про переведення на посаду начальника юридичного відділу апарату обласної ради від 13.02.2019 року (вх. від 18.02.2019 р. № 1627/01-44) у звязку із припиненням трудових правовідносин згідно розпорядження №25-ос питання про її переведення не може бути розглянуто по суті.

З клопотання представника відповідача від 14.04.2019 року про залучення третьою особою до участі у справі на стороні відповідача ОСОБА_5, судом встановлено, що останню призначено на посаду начальника юридичного відділу виконавчого апарату обласної ради згідно розпорядження заступника голови ХОР від 12.03. 2019 року за № 50-ос.

Таким чином, відповідачем не вирішено питання щодо подальшого проходження публічної служби в структурі ХОР за наявності пропозиції зайняття відповідної посади.

До відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в органах та на посадах місцевого самоврядування унормовані, насамперед, приписами Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Прогалини у нормативному регулюванні цих відносин можуть усуватись нормами Закону України Про державну службу, Кодексу законів про працю, Закону України Про оплату праці, Закону України Про відпустки тощо, але виключно в частині, котра не суперечить самій природі та суті публічної служби в органах місцевого самоврядування.

Так, у п. 17 ч. 1 ст. 4 КАСУ публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

За визначенням ст. 1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Статтею 4 названого закону проголошено, що служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов'язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування основними обов'язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов'язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону № 2493 у разі необхідності, за згодою сторін, посадова особа місцевого самоврядування може бути переведена на рівнозначну чи нижчу посаду або посаду радника чи консультанта без конкурсного відбору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього ж Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.

Як встановлено в ході розгляду справи належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів, що позивач протягом встановленого Законом часу відмовився від переведення на іншу роботу або що ХОР не мав можливості перевести позивача з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації відповідачем не надано, а судом не добуто.

Таким чином, не вчинивши дій, направлених на переведення позивача, відповідач фактично припинив службу ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування, призначивши на посаду начальника юридичного відділу виконавчого апарату обласної ради іншу особу ОСОБА_5, що є неприпустимим, позаяк, відповідно до приписів ст. 20 Закону № 2493 крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі:

порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону;

порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону);

виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов'язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону);

досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Тобто, ані Кодекс законів про працю України, ані Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено такий спосіб припинення служби працівника, який вчинено відповідачем у спірних правовідносинах до позивача у разі скорочення посади у звязку зі змінами в організації виробництва і праці.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За статтею 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене вище в сукупності, суд зазначає, що відповідач не довів юридичну правильність і фактичну обґрунтованість вчиненої бездіяльності.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (проспект ОСОБА_4, б. 163, кв. 39, м. Харків, 61110, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до Харківської обласної ради (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати бездіяльність Харківської обласної ради, яка полягає у не переведенні ОСОБА_1 (проспект ОСОБА_4, б. 163, кв. 39, м. Харків, 61110, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) на посаду начальника юридичного відділу виконавчого апарату Харківської обласної ради - протиправною.

Зобов'язати Харківську обласну раду (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, ) перевести ОСОБА_1 (проспект ОСОБА_4, б. 163, кв. 39, м. Харків, 61110, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) на посаду начальника юридичного відділу виконавчого апарату Харківської обласної ради з 18.02.2019 р.

Стягнути з Харківської обласної ради (вул. Сумська, 64, м. Харків, 61002, ) на користь ОСОБА_1 (проспект ОСОБА_4, б. 163, кв. 39, м. Харків, 61110, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.04.2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.