Справа № 200/4118/19-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №200/4118/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 200/4118/19-а (головуючий І інстанції Толстолуцька М.М.) за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобовязати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, в якому представник позивача просив: визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття п. 39 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 3 від 11.01.2019 року , скасувати п. 39 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 3 від 11.01.2019 року та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що в порушення норм чинного законодавства до матеріалів адміністративного позову не додано документу, який містить в собі делеговане позивачем право представнику на підписання від його імені адміністративного позову.

Не погодившись з су3довим рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2.2.7 Договору про надання правової допомоги від 27.03.2018 року передбачено право представника представляти права та законні інтереси клієнта в усіх судових установах України всіх рівнів, судах загальної юрисдикції, господарських судах, адміністративних судах, третейських судах з усіма правами наданими позивачу, заявнику, відповідачу, третій особі. Підписувати необхідні процесуальні документи.

Суд першої інстанції не врахував, що позовна заява є процесуальним документом, тому прийшов до помилкового висновку, що представник позивача не має права підписувати від його імені позовну заяву.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

15.03.2019 року адвокат ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України.

Матеріали справи свідчать, що позовна заява підписана адвокатом ОСОБА_1

На підтвердження своїх повноважень адвокатом ОСОБА_1 до позовної заяви надані, зокрема, копія договору про надання правової допомоги від 27.03.2018 року, копія ордеру КС №196549 від 27.03.2018 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що зміст договору про надання правової допомоги від 27.03.2018 року не містить в собі делегованого позивачем права представнику на підписання від його імені адміністративного позову.

Оцінка суду.

Відповідно до частини 1 статті 55 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За приписами частини 1 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною четвертою статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Аналіз вказаних положень свідчить, що ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю чинним Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 лютого 2019 року у справі №826/16295/18.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що на підтвердження своїх повноважень адвокатом ОСОБА_1 до позовної заяви надані: копія договору про надання правової допомоги від 27.03.2018 року, копія ордеру КС №196549 від 27.03.2018 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Ордером на надання правової допомоги серії КС № 196549, адвокат ОСОБА_1 уповноважений на представництво ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 27 березня 2018 року в судових органах всіх інстанцій та юрисдикцій, органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, тощо.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 27 березня 2018 року, а саме з п. 2.2.7.: адвокат має право представляти права та законні інтереси клієнта в усіх судових установах України всіх рівнів, судах загальної юрисдикції, господарських судах, адміністративних судах, третейських судах з усіма правами наданими позивачу, заявнику, відповідачу, третій особі. Підписувати необхідні процесуальні документи.

Частиною 2 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обовязковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Аналіз наведеної норми свідчить, що позовна заява є процесуальним документом в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, доданий скаржником до позовної заяви договір про надання правової допомоги від 27 березня 2018 року передбачає делеговане позивачем право на підписання від його імені позовної заяви адвокатом.

Приписами частини 5 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, виходячи з норм Конституції України, міжнародного права, повернення апеляційної скарги з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 294, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 200/4118/19-а задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 200/4118/19-а скасувати.

Справу № 200/4118/19-а за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобовязати вчинити певні дії направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 23 квітня 2019 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено та підписано 23 квітня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_3