Справа № 2040/5698/18
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 квітня 2019 р. № 2040/5698/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рубан В.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Абояна І.І.,

представника позивача - Мєхтієва Джавіда Бахрам огли,

представників відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області (, вул. Пушкінська, м. Харків, 46, 61057) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» (код:30655746, 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях 13/15) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, зупинення видаткових операцій,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської об'єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Харківській області м. Харкова, у якому просить суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків відкритих в банківських установах, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго»та зупинити видаткові операції платника податків на рахнках платника податків , відкритих в банківських установах, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго".

В обґрунтування позову зазначено, що директор ТОВ "Харківпроменерго" ОСОБА_3 незаконно відмовив у допуску посадових осіб до проведення фактичної перевірки, а відтак наявні підстави, визначені п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України для застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували. Згідно наданого до суду відзиву зазначили, що у позивача були відсутні підстави для звернення до суду з даним позовом та контролюючим органом пропущено строк звернення з даними позовними вимогами згідно вимог наказу № 632 Міністерства фінансів України від 17.07.2017 року, оскільки рішення про застосування адміністративного арешту майна товариства прийнято 12.07.2018 року, а позовна заява датована 16.07.2018 року, крім того наказ який був підставою для проведення перевірки скасований в судовому порядку, з огляду на викладене вище, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

У зв`язку з ненаданням ТОВ "Харківпроменерго" пояснень та їх документального підтвердження на обов`язкові письмові запити Головного управління ДФС у Харківській області: від 30.05.2017 № 6083/10/20-40-14-11-18 за фактами, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ "Харківпроменерго" даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість, поданих платником податків по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ "Вантажтранспівдень" за листопад 2016 року, від 14.08.2017 року № 13364/10/20-40-14-11-18 за фактами, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ "Харківпроменерго" даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість, поданих платником податків по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ "ЛЕКС ОСОБА_4" за листопад 2016 року та з ПП "ТЕХНІКА ТЕПЛА І ВОДИ" за березень 2017 року, від 05.10.2017 року № 19327/10/20-40-14-11-18 за фактами, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ "Харківпроменерго" даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість. поданих платником податків по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ "ЕЛІТ-ТЕХНО" за липень 2016 року, з ТОВ "ЛАЙФ ДЕЙЗ" за липень 2016 року, з ТОВ "Лордфілк" за квітень 2016 року, з ТОВ "Нордін" за жовтень, листопад 2015 року від 27.10.2017 року № 22052/10/20-40-14-11-18 за фактами, що свідчать про недостовірність визначення ТОВ "Харківпроменерго" даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на додану вартість, поданих платником податків по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ "ЕЛЬФ КОМ" за вересень 2016 року, з ТОВ "БК "ЛАЙТ БІЛДІНГ" за грудень 2016 року , з ТОВ "Альфа Хот-Трейд" за грудень 2016 року, з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податку на додану вартість, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.41.1 ст. 41, п. 61.1, 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, на підставі направлення на перевірку № 6707 від 10.07.2018 року, наказу № 390 від 22.01.2018 року було здійснено вихід для проведення позапланової виїзної перевірки за адресою провадження господарської діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго" за адресою : м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 13/15.

Під час здійснення виходу на проведення перевірки 23.01.2018 року директор підприємства ОСОБА_3 відмовився від отримання копій наказу на проведення перевірки від 22.01.2018 року № 390 та направлення на проведення перевірки від 22.01.2018 року № 345 та не допустив працівників Головного управління ДФС у Харківській області до перевірки, про що складено акт відмови від допуску від 23.01.2018 року № 512/20-40-14-05-19/30655746.

ТОВ "Харківпроменерго" оскаржено наказ на проведення перевірки до Харківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 року по адміністративній справі № 820/369/18 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування наказу - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 по адміністративній справі № 820/369/18 Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування наказу апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 залишено без змін.

Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено наказ від 09.07.2018 року № 4908 "Про внесення змін до наказу від 22.01.2018 року № 390", яким змінено термін проведення перевірки "Термін перевірки - 5 робочих днів, починаючи з 10.07.2018 року".

10.07.2018 року під час здійснення виходу на адресу здійснення господарської діяльності підприємства встановлено відсутність посадової особи, про що складено акт відсутності посадової особи від 10.07.2018 року № 5232.

Під час здійснення виходу 11.07.2018 року директор ТОВ "Харківпроменерго" ОСОБА_3 відмовився від отримання копії наказу на проведення перевірки від 09.07.2018 року № 4908 та направлення на проведення перевірки від 10.07.2018 року № 6707 та не допустив працівника Головного управління ДФС у Харківській області до перевірки, про що складено акт відмови від допуску від 11.07.2018 року № 5253/20-40-14-05.

На підставі п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна ТОВ "Харківпроменерго" у звязку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Головне управління ДФС у Харківській області зверталось до суду з заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відповідача та зупинення видаткових операцій на його рахунках, відкритих в банківських установах.

Однак, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 року по адміністративній справі № 820/5666/18 закрито провадження у справі за заявою Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та зупинення видаткових операцій.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду по адміністративній справі № 820/5666/18 за заявою Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та зупинення видаткових операцій від 21.08.2018 апеляційну скаргу позивача на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 повернуто скаржнику.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення контролюючого органу з позовом до суду в загальному порядку.

Суд зазначає, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені статті 94 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

У відповідності до підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків припиняється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Отже, при встановленні обґрунтованості накладення адміністративного арешту на майно платника податків, перевірці підлягає накладення арешту саме в межах вказаного 96-ти годинного строку, та у випадку його пропуску арешт вважається припиненим. Такі висновки є цілком обґрунтованими, та у повній мірі відповідають вимогам підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України.

Відтак, оскільки з моменту застосування рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 12.07 2018 року адміністративного арешту майна відповідача вже минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, тому застосований адміністративний арешт є припиненим, відповідно до вимог підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги контролюючого органу в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №820/2312/17 від 15.05.2018, в постанові по справі №820/4710/16 від 15.05.2018, та в постанові по справі №820/2040/17 від 22.05.2018.

Щодо вимог про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих у банківських установах, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго», суд зазначає наступне.

З позовної заяви ГУ ДФС у Харківській області вбачається, що вимогу про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків відкритих в банківських установах представником відповідача обґрунтовано положеннями ПК України, які регулюють арешт коштів, в порядку ст. 94 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо: зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків.

Підпунктом 94.6.2 п. 96.4 ст. 96 Податкового кодексу України закріплено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Згідно з положеннями п. 1, 3 Розділу 7 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків затвердженого наказом МФУ від 14.07.2017, №632, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду у разі звернення контролюючого органу до суду. Для застосування арешту коштів на рахунку платника податків контролюючий орган подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Тобто, чинним законодавством визначено різні порядки застосування цих засобів податкового примусу. Якщо для зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків контролюючий орган подає заяву, яка має відповідати ч. 2 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, то для застосування арешту коштів - до суду подається позовна заява, яка має відповідати вимогам ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, право звернутися з вимогами до суду про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків в загальному порядку у контролюючого органу виникає лише в разі відмови судом у відкритті провадження за заявою, згідно ч. 5 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Податковим кодексом України можливість застосування такого заходу податкового примусу, як зупинення видаткових операцій передбачена щодо наступних правовідносин, які закріплені наступними положеннями: пп.20.1.32. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків; абз.2, 3 п.89.4. ст.89 Податкового кодексу України, контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу. Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов'язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна; абз. 2, 3 п. 91.4. ст. 91 Податкового кодексу України, контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців. Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду.

Тобто, законодавцем згадано про такий захід податкового примусу як зупинення видаткових операцій на рахунках платника, пп.20.1.31,20.1.32 п.20.1. ст.20, п.89.4 ст.89, п.91.4 ст.91 Податкового кодексу України, але не визначено, що відмова від проведення фактичної перевірки є приводом для його застосування, натомість Податковим кодексом України чітко визначено, що такий захід стосується податкового керуючого та здійснюваних ним повноважень.

Також, щодо визначення контролюючим органом способу накладення арешту на кошти платника саме шляхом зупинення видаткових операцій, то слід зазначити, що і статтею 94 Податкового кодексу України, якою унормовано можливість прийняття рішення виключно про арешт коштів на рахунку платника податків, не передбачено можливості здійснення арешту шляхом зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.

Більш того, Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 06.02.2018, по справі №813/4401/16, аналізуючи положення підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України вказав, що за змістом наведених правових норм законодавець передбачив два види арешту майна залежно від підстав та порядку його застосування: арешт на кошти та інші цінності платника податків, що перебувають у банку, який застосовується за рішенням суду, як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу; адміністративний арешт майна, в тому числі коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом (не виключно обов'язку сплатити податкове зобов'язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (залежно від виду майна). При цьому, право у контролюючого органу для звернення до суду з вимогою про застосування арешту коштів на рахунку платника податків виникає, якщо: 1) у платника податків наявний податковий борг; 2) у платника податків відсутнє майно для погашення цього податкового боргу та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Таким чином, навіть застосування арешту коштів платника податків можливе лише за наявності підстав визначених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, який є спеціальним щодо норм пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Однак, до заяви ГУ ДФС в Харківській області не додано доказів наявності у ТОВ "Харківпроменерго" податкового боргу.

Крім того, частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення, податкового боргу.

З огляду на правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному зв'язку, вбачається, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах.

Відтак, висновки щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках, є помилковими.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №820/2312/17 від 15.05.2018.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, зупинення видаткових операцій є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області (, вул. Пушкінська, м. Харків, 46, 61057) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківпроменерго» (код:30655746, 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях 13/15) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, зупинення видаткових операцій- залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.04.2019 р.

Суддя Рубан В.В.