Справа № 216/5426/18(2-а/216/89/19)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 216/5426/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора 3 взводу 2 роти 1 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2019 року (суддя Бондарєва О.І.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора 3 взводу 2 роти 1 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову Інспектора 3 взводу 2 роти 1 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 серії БР № 196453 від 22 вересня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю в діях позивача складу правопорушення.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Інспектором 3 взводу 2 роти 1 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 22 вересня 2018 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 196453, якою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. у звязку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, проїхав перехрестя на увімкнутий жовтий сигнал світлофора та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПДР України не порушував, почав рух на зелене світло, проте при перетину перехрестя загорівся жовтий сигнал світлофору, крім того мав при собі водійське посвідчення, яке знаходилося у транспортному засобі. Також позивач зазначає про порушення прийняття оскаржуваної постанови.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2018 близько 18:15 год. на пр. Гагаріна у м. Кривому Розі інспектором патрульної поліції під час патрулювання був помічений автомобіль AUDI A6, номерний знак НОМЕР_1, який на увімкнений жовтий сигнал світлофора проїхав перехрестя пр. Гагаріна та вул. Єсеніна, що слугувало підставою для зупинки транспортного засобу.

Після зупинки транспортного засобу інспектором патрульної поліції на підставі паспорта громадянина України встановлено, що автомобілем AUDI A6, номерний знак НОМЕР_1, керував ОСОБА_2 Інспектором було оголошено причину зупинки порушення водієм ПДР в частині перетину перехрестя на заборонений сигнал світлофору. Також інспектор запропонував надати для огляду документи, які дають право на керування транспортним засобом, в результаті чого також встановив відсутність у ОСОБА_2 посвідчення водія відповідної категорії.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, зазначив, що відповідачем суду не доведено правомірність прийняття постанови серії БР № 196453 від 22 вересня 2018 року, тому суд приходить до висновку про недоведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, отже відсутні і підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що також підтверджується відео доказом, який міститься в матеріалах справи, що після зупинки автомобіля інспектором патрульної поліції ОСОБА_1, останній представився водієві ОСОБА_2, розяснив причину зупинки, оголосив порушення ПДР, які допущені водієм, запропонував надати документи на право керування транспортним засобом, розяснив водієві його права, постанова, яка виноситься, порядок її оскарження та сплати штрафу. При цьому відеозаписом доводиться, що ОСОБА_2 дійсно не надав для огляду інспектору патрульної поліції посвідчення водія, пояснивши про незрозумілість причин його відсутності.

Також досліджений судом апеляційної інстанції відео- доказ, наданий відповідачем, дає можливість беззаперечно встановити порушення з боку позивача правил проїзду перехрестя.

Щодо доводів позивача про порушення інспектором патрульної поліції процедури прийняття оскаржуваної постанови, а саме: розгляд справи на місці зупинки автомобіля, а не за місцем знаходження органу; позбавлення водія можливості скористатися своїми правами у повному обсязі; застосування невідомої камери для відео- фіксації правопорушення, інформацію про яку не відображено у постанові про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Частинами 2-3 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Посилання позивача на статтю 276 КУпАП, якою передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом здійснювати її розгляд, як розяснено рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, жодними чином не спростовують правомірність дій відповідача, оскільки спеціальною нормою передбачено порядок, за яким посадова особа Національної поліції має право винести постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Також суд не знаходить обґрунтованими доводи позивача щодо позбавлення його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі, адже з відео- доказу, який міститься в матеріалах справи, встановлено, що за клопотанням ОСОБА_2 інспектором патрульної поліції забезпечено право останнього викласти свої пояснення та заперечення щодо обставин виявленого правопорушення. При цьому інших клопотань, у тому числі про необхідність скористатися послугами адвоката, ОСОБА_2 не заявляв.

Доводи позивача, що відповідачем не відображено у постанові засіб відео- фіксації, що позбавляє можливість встановити належність відео- доказу, не впливають на правомірність оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, адже за приписами ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 вказаного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Крім того, встановлена форма постанови не містить відповідного розділу для відображення засобу відео- фіксації.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана постанова інспектора патрульної поліції є обґрунтованою та правомірною, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 317, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Інспектора 3 взводу 2 роти 1 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2019 року в адміністративній справі № 216/5426/18 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 23 квітня 2018 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова