Справа № 818/2392/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 р. Справа № 818/2392/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2018, суддя Н.В. Савицька, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 159, 40021, повний текст складено 06.11.18 по справі № 818/2392/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС

про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

21.06.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" (далі - TOB "СМНВО", позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.12.2017 № НОМЕР_1;

- визнати протиправними дії Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби по погашенню податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" з податку на додану вартість за червень 2016 у розмірі 22 236,55 грн. шляхом ініціювання стягнення коштів інкасовими дорученнями.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС надало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, вислухавши представників сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Харківським управління Офісу великих платників податків проведено камеральну перевірку дотримання вимог п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України ТОВ "Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання" щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період з 20.07.2016 по 20.12.2016, за результатами якої складено акт перевірки від 11.12.2017 №428/28-10-50-10-110/34013028 (далі акт перевірки а.с. 11 - 14).

Згідно висновків акту перевірки від 11.12.2017 №428/28-10-50-10-110/34013028 ТОВ "СМНВО" несвоєчасно сплачено до бюджету узгоджених сум податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 12 083 655,55 грн., у т.ч. по періодах: червень 2016 року в сумі 2 143 976,25 грн.; липень 2016 року в сумі 2 335 746 грн.; серпень 2016 року в сумі 2 458 578,00 грн.; вересень 2016 року в сумі 1 685 975,85 грн.; жовтень 2016 року в сумі 2 449 415,00 грн.; листопад 2016 року в сумі 281 244,30грн.

На підставі висновків акту перевірки від 11.12.2017 №428/28-10-50-10-110/34013028 контролюючим органом прийняте податкове повідомлення-рішення від 29.12.2017 № НОМЕР_1 про сплату штрафу у розмірі 20% у сумі 2 416 731,11грн (а.с. 9).

Вважаючи дії відповідача по погашенню податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" з податку на додану вартість за червень 2016 у розмірі 22 236,55 грн. шляхом ініціювання стягнення коштів інкасовими дорученнями протиправними та не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії Харківського управління ОВПП ДФС по погашенню податкового боргу TOB "СМНВО" з податку на додану вартість за червень 2016 року у розмірі 22 236,55 грн шляхом ініціювання стягнення коштів інкасовим дорученнями були правомірними. Відтак, твердження позивача про протиправність дій відповідача по погашенню податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" з податку на додану вартість за червень 2016 у розмірі 22 236,55 грн шляхом ініціювання стягнення коштів інкасовими дорученнями не знайшли свого підтвердження, під час розгляду справи судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового Кодексу України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Згідно з п.31.1 ст. 31 Податкового Кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Підпунктом 14.1.175. п. 14.1. ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.152 а. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашения податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

При цьому, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків за приписами п.87.1 ст. 87 Податкового кодексу України є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4 1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Підпунктом 87.2. ст.87 Податкового кодексу України також визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.87.9. ст..87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 95.1. ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Абзацом 2 п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань. У таких випадках рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи.

Отже, виходячи із системного аналізу норм законодавства, погашення податкового боргу платника податків може відбуватися як внаслідок самостійної сплати платником суми боргу, так і внаслідок здійснення контролюючим органом за платника податків заходів щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків передбачена ст.126 Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Під час розгляду справи встановлено, що податкові зобовязання позивача за податковими деклараціями з податку на додану вартість за період з червня 2016 року по листопад 2016 року фактично були погашені протягом липня-листопада 2017 року, тобто, із затримкою сплати від 328 до 419 календарних діб наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, що відображено у акті перевірки, розрахунку штрафних санкцій та інтегрованій картці платника податків ТОВ "СМНВО" за вищезазначені періоди (а.с. 11-14, 37-50).

Отже, позивачем було порушено строки сплати самостійно узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість, у звязку з чим, контролюючим органом правомірно, відповідно до вимог ст.126 Податкового кодексу України було прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення.

При цьому, спірні податкові зобовязання погашені із затримкою сплати від 300 до 354 календарних діб наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, відтак на розмір штрафних санкцій вказані обставини не впливають.

Щодо відображення в інтегрованій картці платника сум відповідно до платіжних доручень, судом встановлено наступне.

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення ТОВ „Сумське Машинобудівне Науково - Виробниче Об'єднання вимог: п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, а саме, несвоєчасна сплата узгоджених сум податкового зобов'язання з податку на додану вартість податкової звітності у наступних періодах: червень 2016 р. у сумі 2 143 976,25 грн.; липень 2016 р. у сумі 2 335 746 грн.; серпень 2016 р. у сумі 2 458 578 грн.; вересень 2016 р. у сумі 2 364 696 грн.; жовтень 2016 р. у сумі 2 499 415 грн.; листопад 2016 р. у сумі 281 244,3 грн.

Вищезазначені нарахування за податковими деклараціями з податку на додану вартість та відповідні сплати були відображені в інтегрованій картці платника, ТОВ "СМНВО": нарахування за період з червня 2016 року по листопад 2016 року; сплата з липня 2017 року по листопад 2017 року.

Отже, будь-яких порушень з боку контролюючого органу щодо відображення вказаних платіжних доручень не встановлено.

Що стосується посилань апелянта на порушення черговості погашення податкового боргу колегія суддів зауважує, що вказане не спростовує факту порушення ТОВ "СМНВО" строку сплати сум грошового зобов'язання та не впливає на розмір штрафних санкцій.

Що стосується правомірності ініціювання стягнення коштів інкасовими дорученнями, колегія суддів зазначає наступне.

Основними умовами застосування цього законодавчого положення є одночасно: наявність у платника податків податкового боргу, що виник внаслідок несплати самостійно задекларованого платником податків податкового та/або грошового зобовязання шляхом подання податкової звітності (податкової декларації або податкового розрахунку); сума такого боргу має перевищувати 5 млн. грн.; відсутність зобовязань держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобовязань.

Виходячи з вимог податкового законодавства, самостійно зазначені платником податків у податковій звітності податкові зобовязання вважаються узгодженими і не підлягають оскарженню, а тому підлягають лише безумовному виконанню шляхом сплати у повному обсязі і в установлені строки.

Отже, державне регулювання процедури стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за визначеними і задекларованими платником податків податковими зобовязаннями спрощено, при цьому єдиним достатнім документом для такого стягнення визначено рішення керівника контролюючого органу, що приймається без звернення до суду.

Зазначеним законодавчим положенням передбачено стягнення коштів за рахунок як готівки, що належить платнику податків, так і безготівкових коштів такого платника податків, які знаходяться на рахунках у банках, що обслуговують такого платника.

Постановою правління Національного банку № 257 банки зобовязано приймати та виконувати інкасове доручення (розпорядження) на стягнення податкового боргу оформлене органом ДФС України на підставі рішення керівника контролюючого органу.

Загальні засади списання банком коштів з рахунків платників податків/субєктів господарювання за ініціативою органу ДФС встановлено главою 12 Інструкції №22, відповідно до якої списання коштів з рахунків клієнтів здійснюється банками на підставі оформленого і наданого стягувачем розрахункового документа встановленої форми - інкасового доручення (розпорядження) за формою, затвердженою додатком 24 до цієї Інструкції.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії Харківського управління ОВПП ДФС по погашенню податкового боргу TOB "СМНВО" з податку на додану вартість за червень 2016 року у розмірі 22 236,55 грн. шляхом ініціювання стягнення коштів інкасовим дорученнями були правомірними.

Таким чином, твердження позивача про протиправність дій відповідача по погашенню податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" з податку на додану вартість за червень 2016 у розмірі 22 236,55 грн шляхом ініціювання стягнення коштів інкасовими дорученнями є безпідставними та не знайшли свого підтвердження, під час розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 по справі № 818/2392/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.< Звіт >

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3
Постанова складена в повному обсязі 23.04.19.