Справа № 805/4673/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2019 року

Київ

справа №805/4673/16-а

адміністративне провадження №К/9901/19977/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т.Г.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 805/4673/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Донецької митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заборгованості заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Донецької митниці ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року (прийняту у складі: головуючого судді - Крилової М.М., суддів - Кравченко Т.О., Козаченка А.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року (постановлену у складі колегії суддів: судді-доповідача - Компанієць І.Д., суддів - Сухарька М.Г., Ястребової Л.В.),

у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ДФС України з поновлення та допуску до служби до Донецької митниці ДФС України старшого інспектора Левицького Олександра Вікторовича, що призвело до його вимушеного прогулу з поважної причини та лише з вини відповідача;

- стягнути заборгованість заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 04.08.2016 по день ухвалення рішення в даній справі в розмірі визначеним судом;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. у зв'язку з порушенням ДФС України права на службу, свобод та інтересів ОСОБА_1 та через нелюдське поводження до нього.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановами Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2016 та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016 у справі №2а/0570/23050/2011 ОСОБА_1 було поновлено на посаді старшого інспектора та скасовано незаконний наказ Державної митної служби України № 665-к від 25.04.2008. Проте ДФС України протиправно не приймає наказ про його поновлення.

Позивач неодноразово звертався до Донецької митниці ДФС України з метою з'ясування дати виходу на службу, про що його повідомлено, що на теперішній час керівництво ДФС України ще не надало наказ про поновлення, оскільки судовим рішенням позивача поновлено на посаді головного інспектора митного поста «Донецьк-аеропорт» Східної регіональної митниці з 30.04.2008 року, якої вже не існує, а її правонаступником виступає Донецька митниця.

За весь час вимушеного прогулу позивач має право на отримання заробітної плати виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати, яку розраховано Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом у постанові від 04.08.2016.

Неправомірна бездіяльність відповідачів спричинила позивачу моральну шкоду.

3. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2016 залучено до участі в якості другого відповідача Донецьку митницю ДФС.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

4. 01 лютого 2017 року Донецький окружний адміністративний суд вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Донецької митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заборгованості заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Донецької митниці ДФС на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за затримку виконання судового рішення про поновлення на роботі у період з 05.08.2016 по 01.02.2017 включно в розмірі 23046,25 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

5. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

6. 11 квітня 2017 року Донецький апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу Донецької митниці ДФС України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року в адміністративній справі №805/4673/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року в адміністративній справі №805/4673/16-а - залишити без змін.

7. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. 10 травня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Донецької митниці ДФС.

9. У касаційній скарзі скаржник просить постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Донецької митниці ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року.

11. 12 лютого 2018 року вказана касаційна скарга Донецької митниці ДФС надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

12. Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (відповідача у справі)

13. Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. Відповідач зазначає, що даний спір повинен розглядатися в межах адміністративної справи №2а/0570/23050/2011, а не як окремий позов за цією справою, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачами щодо оплати вимушеного прогулу в зв'язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі перейшли у стадію виконавчого провадження. При цьому, питання оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі визначено ст.236 КЗпП.

Також касатор звертає увагу, що на момент прийняття оскаржуваної постанови позивач не був поновлений на посаді, тому визначення судом періоду вимушеного прогулу в зв'язку з затримкою виконання судового рішення є порушенням норм процесуального права.

Крім того, скаржник вказує, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо поновлення позивача на роботі, а тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Також скаржник вважає, що суд першої інстанції неправильно здійснив розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2016 у справі № 2а/0570/23050/11 позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Донецької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зобов'язання поновити на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України № 665-к від 25.04.2008 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного інспектора митного поста «Донецьк-аеропорт» Східної регіональної митниці. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора штатного поста «Донецьк-аеропорт» Східної регіональної митниці з 30.04.2008. Стягнуто з Донецької митниці ДФС на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме з квітня 2008 року по квітень 2009 року в розмірі 31501,80 грн. В частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць у розмірі 2 625,15 грн. звернено до негайного виконання. В іншій частині позовних вимог позивачу відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016 у справі № 2а/0570/23050/11 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2016 у справі № 2а/0570/23050/11 - скасовано в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнуто з Донецької митниці ДФС на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 382014,64 грн. за період з 30.04.2008 по 04.08.2016. В іншій частині постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2016 у справі №2а/0570/34050/11 залишено без змін.

Відповідно до платіжного доручення від 25.05.2016 № 1018 Донецькою митницею ДФС нарахована та виплачена заробітна плата ОСОБА_1 на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2016 в розмірі 2113,24 грн.

Згідно платіжного доручення від 27.09.2016 № 2002 Донецькою митницею ДФС нарахована та виплачена заробітна плата за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016 в розмірі 305408,54 грн.

Відповідно до довідки-розрахунку Донецької митниці ДФС від 01.02.2017 № 19 про нарахування та виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 згідно постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016 по справі № 2а/0570/23050/11 у сумі 382 014,74 грн., нараховано 379 389,49 грн., утримано ПДФО (18%) 68290,11 грн., утримано військовий збір (1,5 %) 5690,84 грн., перераховано на банк 305 408,54 грн., та 2625,15 грн. було перераховано та виплачено у травні 2016 року середню заробітну плату за один місяць у сумі 2 625,15 грн., яка підлягала негайному виконанню.

Судові рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного інспектора митного поста «Донецьк-аеропорт» Східної регіональної митниці до теперішнього часу не виконано, що не заперечується відповідачами.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

16. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За правилами частини 2 статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частини 5 статті 235 Кодексу законів про працю України).

Статтею 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції України (у редакції, яка діяла до 30 вересня 2016 року) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Пунктом 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до частини другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV). Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Відповідно до статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не залежить від того, подала особа, яку поновлено на роботі, заяву чи виконавчий лист. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Враховуючи те, що станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2016 у справі № 2а/0570/23050/11 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді добровільно шляхом прийняття відповідного наказу відповідачем не виконана, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

При цьому, суди вірно виходили з того, що середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі підлягає стягненню за період з 05 серпня 2016 року по 01 лютого 2017 року включно.

Також колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно визначили суму середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі з 05 серпня 2016 року по 01 лютого 2017 року в розмірі 23046,25 грн. (125 робочих днів х 184,37 грн.).

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про правильність визначення середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 у довідці №173 від 16.12.2015 року, оскільки постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2016 року у справі №2а/0570/23050/11, яка набрала законної сили, встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 184,37 грн. Вказана сума була визначена на підставі довідки про середню заробітну плату від 07.02.2012 року № 28. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив про безпідставність посилання відповідача на довідку №173 від 16.12.2015 року, оскільки позивач перебував на окладі, а не на тарифній ставці, як розраховано у довідці.

Доводи скаржника про відсутність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, оскільки суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо поновлення позивача на роботі, колегія суддів вважає необґрунтованими, позаяк визнання бездіяльності протиправною щодо поновлення працівника на роботі не є передумовою та основною підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України.

17. Враховуючи наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

18. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

19. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

20. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Донецької митниці ДФС - залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі №805/4673/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх