Справа № 826/9447/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 лютого 2019 року № 826/9447/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А. за участі секретаря судових засідань Денисенко А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державного підприємства «Вугілля України»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби України Третя особа: ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК»
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

за участі представників сторін:

представник позивача, Царенко Є.П.

представник відповідача, Шлапак Н.В.

третя особа не з'явилась;

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось державне підприємство «Вугілля України» з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, (далі по тексту - відповідач ), третя особа: ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 19.03.2018 року №.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що контролюючим органом протиправно винесено рішення про накладення штрафної санкції на ДП «Вугілля України» за порушення строків сплати ПДВ, оскільки, несвоєчасне перерахування податку сталось не з вини платника податку, а у зв'язку з прийняттям рішення про визнання банку неплатоспроможним та вподальшому початком процедури ліквідації банку. Позивач вважає, що ним у повному обсязі виконано обов'язок зі сплати податкових зобов'язань, а тому позовні вимоги є такими що підлягають задоволенню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідно до акту проведеної перевірки суб'єкта господарювання встановлено, що позивачем сплачено грошове зобов'язання із простроченням встановленого чинним законодавством граничного строку. Відтак позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Третя особа пояснень щодо заявлених позовних вимог не надала, явку свого представника у судовому засіданні не забезпечила.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити, відповідач проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що офісом великих платників податків ДФС в приміщені контролюючого органу проведено камеральну перевірку ДП «Вугілля України» з питань своєчасності перерахування до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з ПДВ за липень 2015 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 21.02.2018 року №268/28-10-41-05, яким встановлено порушення ст. 57 ПУ України та застосовано штрафні санкції у розмірі 4 232 172,16 грн.

Позивач не погоджуючись з таким висновком, звернувся до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд даного рішення.

Листом ДФС України від 29.05.2018 року №18408/6/99-99-11-03-01-25 позивача повідомлено що оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга без задоволення.

Позивач не погоджується з рішенням контролюючого органу про порушення ним граничного строку сплати грошового зобов'язання, а тому звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 р. № 2346-ІІІ (далі - Закон № 2346-ІІІ), Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (далі - Інструкція).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Так відповідно до п. 46.1ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 57.1 статті 57 ПКУ передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, ДП «Вугілля України» подало податкову декларацію за липень 2015 року від 20.08.2015 року № відповідно до якого сума податкового зобов'язання складала 36 779 428 грн.

Між тим, позивачем надано до Офісу великих платників податків ДФС копії платіжних доручень №188 від 03.09.2015 року на загальну суму 36 800 000 грн. та №189 від 09.09.2015 року на суму 4 847 000 грн., відповідно до яких ДП «Вугілля України» надало доручення банку здійснити переказ коштів на казначейські рахунки ПДВ.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону № 2346-ІІІ визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Пунктом 1.30 статті 1 цього Закону встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону № 2346-ІІІ банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до підпункту 16.5.2 пункту 16.2 статті 16 Закону № 2346-ІІІ днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах.

Положенням пункту 22.4 статті 22 Закону № 2346-ІІІ передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Здійснивши аналіз вищенаведених положень Закону № 2346-ІІІ, суд дійшов висновку, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, зокрема, з моментом прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Суд також звертає увагу, що відповідно до пункту 1.9. Інструкції, доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках.

Пунктом 1.12. Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання / примусове списання / стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України строк зобов'язаний:

узяти розрахунковий документ платника/стягувача/отримувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком;

надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу/отримувачу про невиконання його розрахункового документа в установлений законодавством України строк (додаток 23).

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або цільового фонду.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 26 лютого 2014 року №К/800/13275/13, від 15 грудня 2014 року № К/800/45490/14.

Доказів застосування передбаченої законом для банків відповідальності контролюючим органом суду не наведено.

23.07.2015 року між ДП «Вугілля України» та ПАТ «Інтеграл Банк» укладено договір банківського рахунку №728-БР.

Пунктом 3.3.2 договору передбачено, що банк взяв на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахункові операції відповідно до законів України, міжнародних правил, нормативно-правових актів Національного банку України та внутрішньобанківських документів.

Листом ПАТ «Інтеграл Банк» від 26.03.2018 року №03-2-04/112 повідомило, що станом на день надання до банку ДП «Вугілля України» платіжних доручень « 188 на банківському рахунку ДП «Вугілля України» в ПАТ «Інтеграл Банк» обліковувались грошові кошти в сумі 41 647 065,92 на кінець 03.09.2015 та 09.09.2015 року.

Листом від 09.09.2015 року №1599/02 ДП «Вугілля України» повідомило Офіс великих платників податків про сплату коштів.

Листом від 10.09.2015 року №1605/02 ДП «Вугілля України» звернулось до банку з вимогою переказу грошових коштів відповідно до зазначених вище платіжних доручень.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 15 вересня 2015 року №606 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Інтеграл-банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16 вересня 2015 року №170 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Інтеграл-банк", згідно з яким у ПАТ "Інтеграл-Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 16 вересня по 15 грудня 2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Інтеграл-Банк", визначені ст.ст. 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI), провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на три місяці з 16 вересня по 15 грудня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 25 листопада 2015 року №816 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Інтеграл-Банк"" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 26 листопада 2015 року №210 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Інтеграл-Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Інтеграл-Банк", призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Інтеграл-Банк", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону №4452-VI, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 на два роки з 27 листопада 2015 року до 26 листопада 2017 року включно.

З огляду на зазначене, подання до установи банку платіжного доручення №188 від 03.09.2015 року на загальну суму 36 800 000 грн. та №189 від 09.09.2015 року на суму 4 847 000 грн.,на перерахування суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за липень 2015 року здійснено позивачем у встановлені податковим законодавством строки, обов'язок позивача щодо сплати такого грошового зобов'язання у вказаних сумах припинився.

Оскільки судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами того, що ДП «Вугілля України» надав до банківської установи платіжні доручення про сплату грошового зобов'язання з податку за додану вартість вчасно, а тому до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції. Та як наслідок, податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 19.03.2018 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 63 482,58 грн, відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, зазначена сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства «Вугілля України» адреса: 01030, м.Київ, вул. Б. Хмельницького, 16-22, корпус А, офіс 201 ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 19.03.2018 року №.

Стягнути на користь Державного підприємства «Вугілля України» адреса: 01030, м.Київ, вул. Б. Хмельницького, 16-22, корпус А, офіс 201 ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) судовий збір у розмірі 63 482,58 грн (шістдесят три тисячі чотириста вісімдесят дві гривні 58 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя І.А. Качур