Справа № 826/8070/18
Суддя: Губська Олена Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8070/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Ключковича В.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року (прийняте в порядку спрощеного провадження) у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив:

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити йому перерахунок пенсії з врахуванням індивідуального коефіцієнту його заробітку у розмірі, який був встановлений при призначенні пенсії, а саме 5,30904 в межах строку позовної давності;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок його пенсії з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35 %.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що зменшення величини оцінки одного року страхового стажу є обмеженням та звуженням змісту та обсягу його права на пенсійне забезпечення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

У судовому засіданні 18 квітня 2019 року представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання до суду не з'явився, явки свого представника не забезпечив, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у його відсутності відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України.

Згідно із ст. 308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебував на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві з 07 жовтня 1998 року та за його заявою була призначена пенсія за віком по Списку №2 відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивачу проведено перерахунок пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви представника позивача від 03 лютого 2018 року, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 26 березня 2018 року №5159/09/П-506 повідомило, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-08 з 01 липня 2017 року проведено осучаснення раніше призначених пенсій відповідно до Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки в розмірі 3 764,40 грн та страхового стажу, один рік якого дорівнює 1%, тобто: пенсія = коефіцієнт заробітної плати * 3 764,40 * коефіцієнт страхового стажу * 1%. Перерахунок пенсій здійснено автоматично по матеріалам пенсійних справ без звернення пенсіонерів.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо врахування величини оцінки одного року страхового стажу 1% при перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що розмір перерахованої позивачу пенсії з 01.12.2017 визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки було внесено відповідні зміни до законодавства, які не було визнано неконституційними.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, доводам апеляційної скарги, виходячи з наявних у справі матеріалів, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.06.2003 Р. №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. № 2148-VІІІ (далі - Закон № 2148-VІІІ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону № 1058-IV у редакції, чинній до внесення змін Законом від 03.10.2017 р. № 2148-VІІІ, за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%.

У п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 2148-VІІІ у редакції, яка набрала чинності з 11.10.2017 р., однак застосовується з 01.10.2017 р., визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до абз. 1 п. 4-4 Прикінцевих положень Закону № 2148-VІІІ у редакції, яка набрала чинності з 11.10.2017 року, з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, Законом № 2148-VІІІ від 03.10.2017 р. визначено новий порядок та умови перерахунку з 01.10.2017 саме раніше призначених пенсій, зокрема із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач діяв на виконання наведених законодавчих приписів, здійснивши перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 р. із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та при цьому з одночасним використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн., що в сукупності призвело не до зменшення, а до фактичного збільшення розміру пенсії позивача.

При цьому, положення Закону № 2148-VІІІ не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави.

Водночас, при розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апелянта про те, що відповідачем протиправно зменшено коефіцієнт його страхового стажу при розрахунку пенсії з 1,35% до 1%, у зв'язку з чим відбулося звуження його прав, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на вищезазначене.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, яким повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяВ.Ю. Ключкович

Повне судове рішення складено 18.04.2019.