Справа № 2а-4757/09/2670
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року м. Київ № 2а-4757/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді-доповідача Келеберди В.І., суддів Амельохіна В.В., Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження

заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2011 року у справі №2а-4757/09/2670 за нововиявленими обставинами в частині вимог ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання нечинною Постанову №45 від 13.02.2009 року в частині та зобов'язання вчинити дії в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6

до Президента України,

Кабінету Міністрів України

про визнання неправомірними та скасування деяких положень Постанови № 45 від 13 лютого 2009 року та Указу Президента України № 1234 від 18 грудня 2007 року

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Президента України, Кабінету Міністрів України про визнання неправомірними та скасування абзацу 16 пункту 2 Указу Президента України № 1234 від 18 грудня 2007 року, про визнання неправомірними та скасування абзацу 2 пункту 2 Указу Президента України № 1234 від 18 грудня 2007 року та про визнання неправомірним та скасування положення абзацу 5 пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року ухвалу суду першої інстанції від 11 березня 2011 року скасовано і справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2012 року касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в інтересах Кабінету Міністрів України, задоволено. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року скасовано, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року залишено в силі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 лютого 2013 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви про роз'яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 грудня 2012 року у справі № 2а-4757/09/2670.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2013 року відмовлено у задоволенні заяви про роз'яснення ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року по справі №2а-4757/09/2670.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення та ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2013 року відкрито провадження за ново виявленими обставинами ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року за заявою ОСОБА_2 у справі № 2а-4757/09/2670.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2014 року провадження у справі № 2а-4757/09/2670 в частині позовних вимог ОСОБА_8 закрито.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2014 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року у адміністративній справі № 2а-4757/09/2670 про залишення без розгляду позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 жовтня 2014 року касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2014 року у справі №2а-4757/09/2670 скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року у справі № 2а-4757/09/2670 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення судового рішення ухвали від 11 березня 2011 року відмовлено.

02 серпня 2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд ухвали суду від 11 березня 2011 року за нововиявленими обставинами, в якій останній просить скасувати зазначену ухвалу суду від 11 березня 2011 року та прийняти нову постанову, згідно якої задовольнити його позов та визнати нечинним пункт 5 Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року, яким затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та скасувати Порядок проведення перерахунку пенсій, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як такий, що суперечить статті 22, пункту 6 статті 92, пункту 1 статті 116 Конституції України, статті 1-1, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2012 року у справі № 2а-4757/09/2670 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у задоволенні повторного клопотання ОСОБА_2 про продовження процесуального строку для виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду про усунення недоліків від 16 травня 2018 року відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року у справі № 2а-4757/09/2670 повернуто апелянту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року у справі № 2а-4757/09/2670 за нововиявленими обставинами в частині вимог ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання нечинною постанови № 45 від 13 лютого 2009 року в частині та зобов'язання вчинити дії.

Судове засідання призначено на 04 жовтня 2018 року, про що повідомлено сторін.

01 жовтня 2018 року через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_2 про розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за його відсутності та заява про зміну позовних вимог у порядку частини першої статті 51, частини першої статті 137 КАС України, відповідно до якої позивач просить:

- визнати протиправним перевищення повноважень Кабінетом Міністрів України та порушення норм частини шостої статті 92, статті 116 Конституції України при ухваленні постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, яким затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- визнати нечинним пункт один постанови Кабінету міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, яким затверджено порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та скасувати Порядок проведення перерахунку пенсій. Призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як такий. що суперечить статті 22. Пункту 6 статті 92. Пункту 1 статті 116 Конституції України. статті 1-1, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»%

- визнати наявність чи відсутність компетенції (повноважень) Кабінету Міністрів України, а саме: Чи до повноважень Кабінету Міністрів України належить встановлення розміру пенсійного забезпечення особам, яким призначено пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» шляхом внесення в постанови Кабінету Міністрів України норми, які передбачають перерахунок розміру пенсійного забезпечення особам, яким призначено пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і дані про норми відсутні в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Окрім того, ОСОБА_2 також подано клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів з додатками, а саме - текст рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року та текст рішення Конституційного суду України № 19-рп-2009 від 08 вересня 2009 року.

Заявником також до суду подано клопотання відповідно до статті 147, пункту 1 статті 150 Конституції України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Богатова проти України», рішенням Конституційного Суду України № 19-рп/2009 від 08 вересня 2009 року, частиною четвертою статті 7 КАС України щодо звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності (відповідності статтей 6, 8, 19, 22, 64, 92, 116 Конституції України) Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45.

Представники сторін у призначене судове засідання 04.10.2018 року не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами сторони повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи неприбуття у судове засідання 04 жовтня 2018 року представників сторін, що, відповідно до частини другої статті 368 КАС України не перешкоджає судовому розгляду, судом прийнято рішення про подальший розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у порядку письмового провадження.

Згідно з частинами першою та другою статті 368 КАС України, заява про перегляд, заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року зобов'язано Кабінет Міністрів України, не пізніше 18 жовтня 2018 року опублікувати оголошення про знаходження у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративної справи № 2а-4757/09/2670 за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року у справі в частині вимог ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання нечинною постанови в частині зобов'язання вчинити дії.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд не погоджується із доводами заявника щодо наявності підстав для задоволення заяви про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Підстави для перегляду рішень за нововиявленими обставинами визначені статтею 361 Кодексу адміністративного судочинства України і до таких підстав, зокрема, віднесено істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Слід зазначити, що у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України до нововиявлених обставин належать факти об'єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв'язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об'єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов'язково вплинула на остаточні висновки суду.

Тобто, з вищевикладених норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Отже, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об'єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Нова обставина, що з'явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2010 року у справі №К-45458/09, "істотність" обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку "не були і не могли бути відомі особи" потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов.

Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості нововиявленої обставини заявник вказує на факт отримання листа Секретаріату Кабінету Міністрів України від 05 січня 2018 року № 17-18/21, яким повідомлено що постанова Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб. Звільнених з військової служби , та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 набрала чинності з дня її офіційного опублікування 20 лютого 2018 року в газеті «Урядовий кур'єр» від 20 лютого 2008 року № 33.

Проаналізувавши усе вище викладене, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки обставини, зазначені заявником як підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, такими не являються.

Так, з мотивувальної частини ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2011 року вбачається, що пунктом 3 оскаржуваного Указу передбачено, що цей Указ набирає чинності з 01 січня 2008 року. Указ Президента України «Про внесення змін до Указу Президента України від 14 квітня 1999 року № 379 та визнання такими, що втратили чинність деяких указів Президента України від 18 грудня 2007 року № 1234 опублікованому в Офіційному віснику Президента України 2007, № 38 (21 грудня 2007 року) та Офіційному віснику України, 2007, № 97 (29 грудня 2007 року).

Оскаржувана постанова не визначає іншого порядку набрання чинності та офіційно опублікована в газеті Урядовий Кур'єр, випуск 20 лютого 2008 року та Офіційному віснику України, 2008, № 12 25 лютого 2008 року - відповідно набрала законної сили 20 лютого 2008 року.

Аналогічного змісту мотиви наведено і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2012 року у справі № 2а-4757/09/2670.

Таким чином, відомості, про які йдеться у листі Секретаріату Кабінету Міністрів України від 05 січня 2018 року № 17-18/21 були предметом розгляду судів першої та касаційної інстанцій, та були встановлені судом, а тому вони не є нововиявленими обставинами у розумінні норм статті 361 КАС України.

Враховуючи положення статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими не є нововиявленою обставиною обставина, яка існувала і об'єктивно могла бути відома учаснику справи, то обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими, а відтак вони не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №2н-821/597/15-а.

Згідно з частино першою статті 9, статті 72, частинами першою, другою, п'ятою статті 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 368 за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно із статтею 369 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що вказані заявником в якості нововиявлених обставини такими не являються, у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-243, 248, 256, 368, 369 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва в адміністративній справі №2а-4757/09/2670 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Президента України, Кабінету Міністрів України про визнання неправомірними та скасування деяких положень Постанови № 45 від 13 лютого 2009 року та Указу Президента України № 1234 від 18 грудня 2007 року в частині вимог ОСОБА_2 до Кабінету міністрів України про визнання нечинною постанови в частині та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала, відповідно до змісту частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту її підписання.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.І. Келеберда

Судді В.В. Амельохін

І.А. Качур