Справа № 260/247/19
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2019 року м. Ужгород№ 260/247/19
Закарпатський окружний адміністративний суд в особі судді Калинич Я.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою заступника керівника Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області до Колочавської сільської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Колочавський дошкільний навчальний заклад №4, про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області (далі - позивач) в інтересах держави звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Колочавської сільської ради (далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Колочавський дошкільний навчальний заклад №4, в якому просив суд: 1. Визнати бездіяльність Колочавської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області щодо тривалого неоформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,1727 га, на якій знаходиться Колочавський дошкільний навчальний заклад №4, вул. Шевченка, 43 «а», с. Колочава, Міжгірського району Закарпатської області, протиправною. 2. Зобовязати Колочавську сільську раду Міжгірського району Закарпатської області вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться Колочавський дошкільний навчальний заклад №4, вул. Шевченка, 43 «а», с. Колочава, Міжгірського району Закарпатської області, шляхом виготовлення технічної документації із землеустрою та реєстрації речового права на земельну ділянку площею 0,1727 га.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Хустською місцевою прокуратурою у межах наданого, згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про прокуратуру», права витребувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів місцевого самоврядування та комунальних установ, вивчено інформацію Колочавської сільської ради Міжгірського району від 22.01.2019 року №19, в якій зазначено, що на території сільської ради знаходиться ДНЗ №4, який відкрито у 2013 році і в якому виховується 116 дітей. Дошкільний навчальний заклад користується земельною ділянкою площею 0,1727 га, документи що підтверджують право власності на земельну ділянку відсутні.

Земельна ділянка, якою користується ДНЗ має перебувати у нього на праві постійного користування. Однак, в порушення вимог земельного законодавства та положень Закону України «Про освіту», правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яку використовує ДНЗ не оформлено, державну реєстрацію права постійного користування не проведено.

Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку під дошкільним навчальним закладом створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування закладу та навчального процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей.

Ухвалою суду від 01.03.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов пятнадцять днів з дня вручення йому копії даної ухвали суду та розяснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

15.03.2019 року до суду надійшла заява від голови Колочавської сільської ради про визнання позову.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Згідно з вимогами частини 3 статті 53 КАС України: у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, за даним позовом прокурор набув статусу позивача, оскільки орган, уповноважений здійснювати функції щодо зобовязання оформити належним чином право користування земельною ділянкою Колочавського дошкільного навчального закладу №4 Міжгірського району Закарпатської області (далі ДНЗ) відсутній.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядженнями землями територіальних громад.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачені повноваження виконавчих органів сільських, селищних рад у сфері регулювання земельних відносин, зокрема, щодо надання у користування земельних ділянок та здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, використанням та охороною земель.

Підставою для звернення прокурора з вказаним позовом є наступне.

Хустською місцевою прокуратурою у межах наданого, згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про прокуратуру», права витребувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів місцевого самоврядування та комунальних установ, вивчено інформацію Колочавської сільської ради від 22.01.2019 року №12 в якій зазначено, що на території сільської ради знаходиться ДНЗ №4, який відкрито у 2013 році і в якому виховується 119 дітей. Дошкільний навчальний заклад користується земельною ділянкою площею 0,1727 га, документи що підтверджують право власності на земельну ділянку відсутні.

Отже, відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку під дошкільним навчальним закладом - встановлена позивачем згідно листа відповідача від 22.01.2019 року №12.

Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку під дошкільним навчальним закладом створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування ДНЗ та здійснення виховного процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей.

Відповідно до статуту Колочавського дошкільного навчального закладу №4, затвердженого рішенням сімнадцятої сесії 6-го скликання Колочавської сільської ради від 03.12.2013р. №3, дошкільний заклад є юридичною особою, має печатку і штамп встановленого зразка, бланки з власними реквізитами.

11.12.2013 року здійснено державну реєстрацію Колочавського дошкільного навчального закладу №4 як юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб за № 0000686, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА №428938.

Згідно з п. 1.1 Статуту Колочавського дошкільного навчального закладу №4, погодженого начальником управління освіти, молоді та спорту Міжгірської РДА та затвердженого рішенням 17 сесії 6 скликання Колочавської сільської ради від 03.12.2013 року, Колочавськка сільська рада є засновником вказаного дошкільного закладу.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Статуту ДНЗ, головною метою дошкільного закладу є забезпечення реалізації права громадян на здобуття дошкільної освіти, задоволення потреб громадян у нагляді, догляді та оздоровленні дітей, створення умов для їх фізичного, розумового і духовного розвитку.

Діяльність дошкільного закладу направлена на реалізацію основних завдань дошкільної освіти: збереження та зміцнення фізичного і психічного здоров'я дітей; формування їх особистості; розвиток творчих здібностей та нахилів; забезпечення соціальної адаптації та готовності продовжувати освіту.

Безпосереднє керівництво роботою дошкільного навчального закладу здійснює його завідуючий, який призначається і звільняється з посади управлінням освіти, молоді та спорту Міжгірської РДА за погодженням з Засновником з дотриманням чинного законодавства (п. 10.2 статуту).

Згідно п. 2.1 Статуту ДНЗ набуває прав юридичної особи після його державної реєстрації та внесення відповідних відомостей в Державний реєстр.

Відповідно до п. 12.6 Статуту ДНЗ джерелами фінансування дошкільного закладу є кошти: засновника; кошти відповідних бюджетів у розмірі, передбаченому нормативами фінансування; батьків або осіб, які їх замінюють; добровільні пожертвування і цільові внески фізичних і юридичних осіб, інші надходження, які не заборонені чинним законодавством.

Юридична адреса дошкільного закладу: вулиця Шевченка, 43/а, село Колочава, Міжгірського району, Закарпатської області, індекс 90043.

Відповідно до листа сільської ради від 22.01.2019 року за № 12 будівля ДНЗ № 4 перебуває на балансі Колочавської сільської ради. Документи, що підтверджують право власності на будівлю в органу місцевого самоврядування відсутні.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства України, земельна ділянка Колочавського дошкільного навчального закладу №4 повинна бути оформлена на праві постійного користування з обовязковою державною реєстрацією цього права.

Статтею 38 Закону України «Про дошкільну освіту» визначено, що матеріально-технічна база дошкільного навчального закладу включає будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, інвентар, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інше. Майно дошкільного навчального закладу належить йому на правах, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 80 Закону України «Про освіту» порядок, умови та форми набуття закладами освіти прав на землю визначаються Земельним кодексом України.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 123 ЗК України, земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті «а» частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

У частині 3 ст. 22 Закону України «Про освіту» передбачено, що заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на заклади культури, освіти, спорту, охорони здоровя, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права. Від імені та в інтересах територіальних громад правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності здійснюють органи місцевого самоврядування.

З урахуванням викладеного, земельна ділянка, якою користується ДНЗ має перебувати у нього на праві постійного користування.

За приписами статей 124, 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, в порушення вимог земельного законодавства та положень Закону України «Про освіту», правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яку використовує ДНЗ не оформлено, державну реєстрацію права постійного користування не проведено.

Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку під дошкільним навчальним закладом створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування закладу та навчального процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей.

З огляду на наведене, вказані порушення свідчать про допущену бездіяльність з боку засновника Колочавського ДНЗ №4 Міжгірського району Закарпатської області.

Відповідно змісту ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, кабінету Міністрів України.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Приписами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтею 12 ЗК України визначені повноваження сільських, селищних міських рад у галузі земельних відносин, до яких віднесено розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності та інші. Відповідно до частин 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для усіх потреб. Порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування визначений ст. 123 ЗК України.

Відповідно до вимог ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння та користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній та комунальній власності без встановлення строку.

Згідно з приписами ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частинами 1, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до вимог цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Проте, в порушення вказаних норм законодавства до тепер правовстановлюючі документи на земельну ділянку під ДНЗ не оформлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 5 Закону України «Про освіту» державну політику у сфері освіти визначає Верховна Рада України, а реалізують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, інші центральні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Положеннями ч. З ст. 66 Закону України «Про освіту» передбачено, що сільські, селищні ради відповідають за реалізацію державної політики у сфері освіти на відповідній території, мають право засновувати заклади освіти, реорганізовувати і ліквідовувати їх, забезпечують їх діяльність та розвиток.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про дошкільну освіту»: органи місцевого самоврядування в системі дошкільної освіти в межах їх компетенції: забезпечують реалізацію державної політики у сфері дошкільної освіти на відповідній території; контролюють додержання вимог законів та інших нормативно-правових актів у сфері дошкільної освіти.

Таким чином, Колочавська сільська рада, являючись субєктом, який здійснює управління ДНЗ, відповідає за його матеріально технічне забезпечення, виконує повноваження у земельній сфері щодо надання земельних ділянок у користування, здійснює контроль за додержанням земельного законодавства та законодавства в галузі освіти, не виконала покладені на неї вищезазначеними нормами повноваження, не вжила необхідних дій для оформлення права постійного користування земельною ділянкою, на якій знаходиться Колочавський ДНЗ №4, допускаючи протиправну бездіяльність.

За даними Колочавської сільської ради, ДНЗ користується земельною ділянкою, площею 0,1727 га.

Санітарним регламентом для дошкільних навчальних закладів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоровя України 24.03.2016 № 234, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.04.2016 за № 563/28693, визначено певні вимоги до облаштування дошкільного закладу.

Так, п. 2 розділу І Санітарного регламенту визначено, що використання території, будівель, приміщень, споруд, обладнання дошкільних навчальних закладів іншими юридичними та фізичними особами з метою, що не повязана з навчально-виховним процесом та життєдіяльністю дітей, забороняється.

Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться дошкільний навчальний заклад, створює передумови до зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування дошкільного закладу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей. У звязку із цим, діяльність навчального закладу підлягає приведенню у відповідність до законодавства.

Крім того, наявність акта на право постійного користування земельною ділянкою дозволить покращити роботу дошкільного закладу, привести її до вимог діючого законодавства.

Оскільки, Колочавською сільською радою упродовж тривалого часу (6 років) не здійснено належних та достатніх дій і заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться Колочавський ДНЗ №4, вказане питання підлягає вирішенню судом.

При цьому, слід зазначити, якщо відмова відповідного органу визнається судом протиправною, а іншого варіанта поведінки у субєкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобовязати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження такого органу (Постанова Верховного Суду від 22.03.2018 по справі № 823/795/17).

Згідно з статтями 6, 19 Конституції України: органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема щодо оскарження рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України: при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на положення ч. 2 ст. 139 КАС України, судовий збір у даній справі з відповідача стягненню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги обставини у справі, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву заступника керівника Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області до Колочавської сільської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Колочавський дошкільний навчальний заклад №4, про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати бездіяльність Колочавської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області (вул. Шевченка, 78, с. Колочаво, Міжгірський район, Закарпатська область, 90043, ) щодо тривалого неоформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,1727 га, на якій знаходиться Колочавський дошкільний навчальний заклад №4, вул. Шевченка, 43 «а», с. Колочава, Міжгірського району Закарпатської області, протиправною.

3. Зобовязати Колочавську сільську раду Міжгірського району Закарпатської області (вул. Шевченка, 78, с. Колочаво, Міжгірський район, Закарпатська область, 90043, ) вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться Колочавський дошкільний навчальний заклад №4, вул. Шевченка, 43 «а», с. Колочава, Міжгірського району Закарпатської області, шляхом виготовлення технічної документації із землеустрою та реєстрації речового права на земельну ділянку площею 0,1727 га.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

СуддяОСОБА_1