Справа № 160/1383/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1383/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» та товариства з додатковою відповідальністю «Новомосковське автотранспортне підприємство»

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року (суддя Сліпець Н.Є.)

у справі № 160/1383/19

за позовом приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон»

до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації,

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: товариство з додатковою відповідальністю «Новомосковське автотранспортне підприємство», публічне акціонерне товариство «Північтранс», товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс»,

про визнання протиправними дії та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

04.03.2019 приватне виробничо-сервісне підприємство СТО «Карлссон» звернулося (з урахуванням уточненої позовної заяви а.с. 20-28) до суду з адміністративним позовом, в якому просило:

визнати протиправними та скасувати накази директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації від 21.02.2019 № 25, від 21.02.2019 № 26, від 21.02.2019 № 27 про призначення тимчасово перевізників до проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньо обласні маршрути) на підставі яких було укладено наступні договори:

- з ТДВ «Новомосковське АТП» на перевезення пасажирів на маршруті № 209 «М. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - смт. Меліоративне»;

- з ПАТ «Північтранс» на перевезення пасажирів на маршрутах № 262 «м. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - м. Новомосковськ, ч/з с. Олександрівка, с. Соколове, с. Піщанка" та №10833 «м. Дніпро, АС «Дніпро АВЦ» - с. Прядівка»;

- з ТОВ «Автотранссервіс» на перевезення пасажирів на маршруті № 263 «м. Дніпро АС, «АС Лівий берег» - с. Новоселівка».

зобов'язати відповідача розірвати договори на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, які укладені на підставі Наказів директора департаменту від 21.02.2019 № 25, від 21.02.2019 № 26, від 21.02.2019 № 27 з перевізником ТДВ «Новомосковське АТП» по перевезення пасажирів на маршруті № 209 «М. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - смт. Меліоративне», з перевізником ПАТ «Північтранс» на перевезення пасажирів на маршрутах № 262 «м. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - м. Новомосковськ, ч/з с. Олександрівка, с. Соколове, с. Піщанка» та № 10833 «м. Дніпро, АС «Дніпро АВЦ» - с. Прядівка», з перевізником ТОВ «Автотранссервіс» на перевезення пасажирів на маршруті № 263 «м. Дніпро АС, «АС Лівий берег» - с. Новоселівка» та всі похідні документи, які видаються та погоджуються на підставі зазначених Договорів, в тому числі, але не виключно паспорти зазначених маршрутів.

визнати протиправними дії відповідача стосовно видання та оприлюднення Оголошення від 08.02.2019 про те, що у зв'язку із проведенням процедури розірвання договорів про організацію перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) , з метою призначення тимчасового до проведення конкурсу перевізника, пропонується пасажирським перевізникам направляти організатору перевезень пропозиції щодо можливості здійснення перевезень на маршрутах: № 209, «м. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - смт. Меліоритвне»; № 262 «м. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - м. Новомосковськ ч/з с. Олександрівка, с. Соколове, с. Піщанка; № 263 «м. Дніпро, АС, «АС Лівий берег» - с. Новоселівка»; № 10833 «м. Дніпро, АС «Дніпро АВЦ» - с. Прядівка»;

визнати протиправними дії відповідача стосовно розірвання Договорів № 180 та № 189 про організацію перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньо обласні маршрути) від 20.08.2013 та зобов'язати відповідача утриматись від розірвання зазначених договорів до моменту закінчення терміну їх дії, тобто до 30.10.2023;

визнати протиправними дії відповідача стосовно укладення договорів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування на підставі Наказів директора департаменту від 21.02.2019 № 25, від 21.02.2019 № 26, від 21.02.2019 № 27 з перевізником ТДВ «Новомосковське АТП» на перевезення пасажирів на маршруті № 209 «М. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - смт. Меліоративне», з перевізником ПАТ «Північтранс» на перевезення пасажирів на маршрутах № 262 «м. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - м. Новомосковськ, ч/з с. Олександрівка, с. Соколове, с. Піщанка» та № 10833 «м. Дніпро, АС «Дніпро АВЦ» - с. Прядівка», з перевізником ТОВ «Автотранссервіс» на перевезення пасажирів на маршруті № 263 «м. Дніпро АС, «АС Лівий берег» - с. Новоселівка» та зобов'язати відповідача утриматись від укладення тотожних договорів до моменту закінчення терміну дії Договорів № 180 та № 189 про організацію перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньо обласні маршрути) від 20.08.2013, укладених з ПВСП СТО «Карлссон», тобто до 30.10.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані накази відповідачем видані за відсутності самого факту порушення позивачем умов договорів від 20.08.2013 № 180, № 189 про організацію перевезень пасажирів на міжміському та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньо обласні маршрути) та за відсутності факту невиконання попередження про недопущення порушення умов договору (дозволу), що є порушенням вимог ч. 2 п. 55 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування». Позивач стверджує, що рішення про тимчасове призначення автомобільних перевізників для роботи на міських автобусних маршрутах загального користування: № 209, 262, 263, 10833; договорів про організацію перевезень пасажирів на маршрутах: № 209, 262, 263, 10833 прийняті не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також є необґрунтованими.

04.03.2019 позивач звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказів директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації від 21.02.2019 № 25, від 21.02.2019 № 26, від 21.02.2019 № 27 про призначення тимчасово перевізників до проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньо обласні маршрути) та дію документів виданих та підписаних департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації чи будь-якими іншими органами, на підставі зазначених Наказів, в тому числі, але не виключно Договорів на перевезення укладених з:

- ПАТ «Новомосковське АТП» на перевезення пасажирів на маршруті № 209 «м. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - смт. Меліоративне»;

- ПАТ «Північтранс» на перевезення пасажирів на маршрутах № 262 «м. Дніпро. АС «АС Лівий берег» - м. Новомосковськ ч/з с. Олександрівка, с. Соколове, с. Піщанка» та №10833 «м. Дніпро. АС «Дніпро АВЦ» - с. Прядівка»;

- ТОВ «Автотранссервіс» на перевезення пасажирів на маршруті №263 «м. Дніпро АС, «АС Лівий берег» - с. Новоселівка».

паспортів маршрутів та інших дозвільних документів, необхідних для здійснення перевезень пасажирів на зазначених маршрутах, виданих ПАТ «Новомосковське АТП», ПАТ «Північтранс», ТОВ «Автотранссервіс»;

зобов'язати Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації забезпечити обслуговування вищезгаданих маршрутів перевізником ПВСП СТО «Карлссон» до закінчення розгляду справи по суті.

Заява мотивована тим, що виконання оскаржуваних за позовом наказів робить неможливим надання позивачем послуг з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах №№ 209, 262, 263, 10833, як законного та сумлінного перевізника, в наявності у якого є постійні договори для обслуговування зазначених маршрутів. Крім того, всі водії (понад 50 осіб), які працювали на транспортних засобах, що обслуговували зазначені маршрути, 23.02.2019 втратили роботу.

Також, позивач наголошує на наявності ознак протиправності наказів відповідача та констатує, що попередження щодо недопущення порушення умов договорів № 180, № 189 від 20.08.2013 про організацію перевезень пасажирів на міжміському та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньо обласні маршрути) на маршрутах №№ 209, 262, 263, 10833, відповідачем не приймалось та на адресу позивача не надсилалось.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Застосовано заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії :

наказів директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації від 21.02.2019 № 25, від 21.02.2019 № 26, від 21.02.2019 № 27 про призначення тимчасово перевізників до проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньо обласні маршрути)

дії документів, виданих та підписаних департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації на підставі зазначених Наказів, в тому числі Договорів на перевезення укладених з: - ПАТ «Новомосковське АТП» на перевезення пасажирів на маршруті № 209 «м. Дніпро, АС «АС Лівий берег» - смт. Меліоративне»; - ПАТ «Північтранс» на перевезення пасажирів на маршрутах № 262 «м. Дніпро. АС «АС Лівий берег» - м. Новомосковськ ч/з с. Олександрівка, с. Соколове, с. Піщанка» та № 10833 «м. Дніпро. АС «Дніпро АВЦ» - с. Прядівка»; - ТОВ «Автотранссервіс» на перевезення пасажирів на маршруті № 263 «м. Дніпро АС, «АС Лівий берег» - с. Новоселівка»;

паспортів маршрутів та інших дозвільних документів, необхідних для здійснення перевезень пасажирів на зазначених маршрутах, виданих ПАТ «Новомосковське АТП», ПАТ «Північтранс», ТОВ «Автотранссервіс».

Зобов'язано Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської облдержадміністрації забезпечити обслуговування вищезгаданих маршрутів перевізником ПВСП СТО «Карлссон» до закінчення розгляду справи по суті.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду від 04.03.2019, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

ТОВ «Автотранссервіс» зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд взагалі не встановив наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди інтересам позивача, крім того, обраний спосіб забезпечення позову фактично є рівнозначним задоволенню позову, що не відповідає інституту заходів забезпечення позову. Водночас, 28.12.2018 Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації на адресу позивача надіслано лист № 7133/0/112-18, в якому відповідач повідомив про розірвання договорів у зв'язку із порушенням їх умов.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - товариство з додатковою відповідальністю «Новомосковське автотранспортне підприємство» подало апеляційну скаргу, в якій, також посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду від 04.03.2019, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

ТОВ «Новомосковське автотранспортне підприємство» зазначає, що застосування даного заходу забезпечення у вигляді забезпеченім відповідачем обслуговування маршрутів ПВСП СТО «Карлссон» є фактично вирішенням спору по суті, а саме: позовної вимоги щодо визнання протиправними дії Департаменту ЖКХ Дніпропетровської ОДА стосовно розірвання Договорів від 20.08.2013 № 180 та № 189 про організацію перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньо обласні маршрути).

Щодо заходу забезпечення у вигляді зупинення дії наказів директора Департаменту ЖКХ Дніпропетровської ОДА від 21.02.2019 № 25, від 21.02.2019 № 26, від 21.02.2019 № 27, то оскаржувані позивачем накази вичерпали свою дію, оскільки були реалізовані шляхом укладення відповідних договорів, а отже, зупинити їх дію неможливо.

Позивачем не надано до суду будь-яких доказів наявності очевидної небезпеки його правам, свободам та інтересам, неможливості чи ускладнення їх захисту без вжиття заходів забезпечення позову.

Представник третьої особи - товариства з додатковою відповідальністю «Новомосковське автотранспортне підприємство», представник відповідача в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційних скаргах.

Представник позивача проти задоволення апеляційних скарг заперечує, просить залишити ухвалу суду як законну та обґрунтовану.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню внаслідок наступного.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За правилами ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідні підстави і необхідність забезпечення позову, згідно ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні бути зазначені та обґрунтовані у заяві про забезпечення позову.

Виходячи з наведених норм, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

При цьому заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв'язку із чим обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Суд оцінює наявність обставин, що зумовлює застосування відповідних заходів, за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, керуючись законом.

Спір в межах даної справ виник з приводу правовідносин в сфері надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються.

З огляду на ч. 1 ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.43 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

Фактичні обставини справи свідчать, що 20.08.2013 між позивачем (перевізником) та Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації (замовником) за результатами проведеного конкурсу укладено договори № 180, № 189 про організацію перевезень пасажирів на міжміському та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути), у відповідності до п 1.2.1. яких Замовник надає Перевізнику право на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування на маршрутах №№209, 262, 263, 10833 в термін з 31.10.2013 до 30.10.2023.

З огляду на те, що 28.12.2018 відповідачем на адресу позивача було надіслано лист № 7133/0/112-18 «про розірвання договорів», в якому відповідач повідомив про розірвання цих договорів у зв'язку з порушенням їх умов, у лютому 2019 року відповідачем розміщено оголошення про проведення процедури розірвання договорів про організацію перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути), в якому, з метою призначення тимчасово до проведення конкурсу перевізника, запропоновано пасажирським перевізникам направити організатору перевезень пропозиції щодо можливості здійснення перевезень на маршрутах №№ 209, 262, 263, 10833.

Наказами від 21.02.2019 № 25, від 21.02.2019 № 26, від 21.02.2019 № 27 відповідач призначив тимчасово до проведення конкурсу автомобільних перевізників, транспортні засоби якого відповідають за параметрами, класом, категорією, комфортністю і пасажиромісткістю вимогам, передбаченим для відповідного виду перевезень на строк не більше як три місяці для роботи на автобусних маршрутах загального користування № 209 (товариство з додатковою відповідальністю «Новомосковське автотранспортне підприємство»), № 262, № 1088 (публічне акціонерне товариство «Північтранс»), № 263 (товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс»), відповідно.

На підставі значених наказів між відповідачем та переліченими товариства укладені відповідні договори на перевезення пасажирів.

Дії та рішення відповідача, в тому числі, з приводу розірвання договорів від 20.08.2013 № 180, № 189 та призначення тимчасово автомобільних перевізників для роботи на міських автобусних маршрутах загального користування №№ 209, 262, 263, 10833 є предметом оскарження в межах даної справи.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову у визначений позивачем спосіб, та зупиняючи дію наказів від 21.02.2019 № 25, від 21.02.2019 № 26, від 21.02.2019 № 27, суд першої інстанції керувався Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, згідно яким рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Разом з тим, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі встановивши до вирішення спору по суті факт чинності договорів №180, №189 від 20.08.2013, зі строком їх дії по 30.10.2023, і враховуючи, що правомірність оскаржуваних наказів буде встановлюватися судом в межах даної адміністративної справи, дійшов висновку, що виконання цих наказів до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, створює очевидну небезпеку істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, та, відповідно, ефективного захисту (поновлення) порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що застосуванням заходів забезпечення позовів не буде завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зазначеним у заяві позивача, буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками, вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи відсутні, позивачем, як того вимагає ч.1 ст.77 КАС України, не подані та не вказані докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, або обставин, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, і судом першої інстанції таких обставин не встановлено.

Судом першої інстанції також не встановлено і обставин наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваних наказів та порушення прав, свобод або інтересів позивача такими рішеннями.

Крім того, виходячи із змісту та правової природи наказів відповідача від 21.02.2019 №№ 25, 26 27 про призначення тимчасово автомобільних перевізників та обставин справи, зокрема тих, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, апеляційний суд погоджується з доводами третьої особи ПАТ «Новомосковське АТП», що означені позивачем накази вже виконані шляхом укладення відповідних договорів, тому зупинити їх дію неможливо.

Стосовно такого виду застосування заходів забезпечення позову як зупинення дії документів, виданих відповідачем на підставі зазначених наказів, в тому числі, договорів на перевезення, укладених з третіми особами, а також паспортів маршрутів та інших дозвільних документів, з огляду на приписи п.1 ч.1 ст.151 КАС України та наведене в ст.4 КАС України визначення індивідуального акту вбачається, що законодавець не відносить до індивідуальних актів документи, як то договори, паспорти.

Отже, нормами ст.151 КАС України не передбачено застосування такого заходу забезпечення як зупинення дії документів (договорів, паспортів та інше), тому в даному випадку суд першої інстанції вийшов за межі законодавчо встановлених підстав забезпечення позову.

Щодо забезпечення позову шляхом встановлення обов'язку відповідача забезпечити обслуговування спірних маршрутів перевізником ПВСП СТО «Карлссон» до закінчення розгляду справи по суті, апеляційний суд погоджується з доводами скаржників, що застосування даного заходу забезпечення є фактично вирішенням спору по суті, а саме: позовної вимоги щодо визнання протиправними дії Департаменту ЖКХ Дніпропетровської ОДА про розірвання Договорів від 20.08.2013 № 180 та № 189 про організацію перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала винесена судом першої інстанції без з'ясування обставин справи, без дотримання положень наведених вище положень Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого підлягає скасуванню, а заява позивача про забезпечення позову підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 310, 312, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» та товариства з додатковою відповідальністю «Новомосковське автотранспортне підприємство» задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року у справі № 160/1383/19 скасувати.

В задоволенні заяви приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили згідно ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко