Справа № 826/241/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/90
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 квітня 2019 року № 826/241/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октава Фінанс"

До Головного управління ДФС у м. Києві

Про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.12.2017 р.

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.12.2017 року, прийнятого Головним управлінням ДФС у м. Києві.

Ухвалою суду від 01.02.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15.03.2018 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октава Фінанс" (код 39628794), місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 36-Б, зареєстроване в якості юридичної особи 09.02.2015 р., перебуває на обліку в якості платника податків у ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

20.11.2015 р. Національний банк України видав ТОВ "Фінансова компанія "Октава Фінанс" генеральну ліцензію № 165 на право здійснення операцій, зазначених у п. 3 (діяльність з обміну валют) ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", якщо вони є валютними операціями (строком дії до 19.11.2018 р.).

22.11.2017 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку ТОВ "Фінансова компанія Октава Фінанс" за адресою: Закарпатська область, м. Свалява, вул. Головна, 31, за результатами якої складено акт перевірки №0405/16/2655/РРО/39628794 від 22.11.2017р.

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октава Фінанс" п.2, п.5 ст. 4 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг", а саме - встановлено реалізацію іноземної валюти без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі відповідного розрахункового документу при продажі іноземної валюти: 10,00 дол. США на загальну суму 267,50 грн. Вказана сума коштів через реєстратор розрахункових операцій не проводилась, розрахунковий документ відповідної форми не видавався.

За наслідками перевірки Головним управлінням ДФС у місті Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 04.12.2017р. №, згідно з яким до ТОВ "Фінансова компанія "Октава Фінанс" застосовані штрафні санкції у сумі 1700,00 грн.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октава Фінанс" - вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправними та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що він не підпадає під дію п. 2 ст. 4 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", так як є фінансовою компанією, яка провадить діяльність з переказу коштів та обміну валют на підставі генеральної ліцензії Національного банку України.

Також позивач посилається на ту обставину, що передбачений аб. 2 п. 7 р. ІІ Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002р. № 502, обов'язок фінансової компанії використовувати при проведенні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти реєстратора розрахункових операцій набирає чинності через шість місяців з дня затвердження ДФС України Державного реєстру розрахункових операцій.

Відповідний наказ ДФС України №535 прийнято 16.06.2016 р., проте, наказом ДФС України від 28.09.2016 р. №813 він визнаний таким, що втратив чинність, а новий наказ ДФС України з цього приводу №406 від 07.06.2017 р. набув чинності лише 07.12.2017 р., і його вимоги не були обов'язковими для позивача станом на час проведення перевірки.

Відповідач - Головне управління ДФС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив, з наступних підстав.

Відповідач зазначив, що відповідно до п.2 ст. 4 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єкти господарювання, як здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов'язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведенні у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Крім того, відповідач посилається на Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 р. №547, згідно з п. 1 ч. 2 р. ІІ якого уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв'язку та їх агенти, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, касах фінансових установ, касах відокремлених підрозділів фінансових установ, касах відділень поштового зв'язку національного оператора поштового зв'язку, для здійснення операцій з купівлі-продажу валюти зобов'язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку, виконати його персоналізацію, опломбувати та перевести у фіскальний режим роботи.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти здійснюють Національний банк України, органи доходів і зборів шляхом проведення перевірок відповідно до закону.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка ТОВ "Фінансова компанія "Октава Фінанс" за адресою: Закарпатська область, м. Свалява, вул. Головна, 31, за результатами якої складено акт перевірки № 0405/16/2655/РРО/39628794 від 22.11.2017р., проведена Головним управлінням ДФС у м. Києві як контролюючим органом з передбачених законодавством підстав.

Спірні правовідносини по суті врегульовані Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР, Порядком реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 р. №547, Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002р. № 502.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця; уповноважений банк - банк, зареєстрований на території України, який має ліцензію Національного банку України на проведення валютних операцій і здійснює валютний контроль за операціями суб'єктів господарювання, що проводять операції з купівлі-продажу іноземної валюти на підставі агентських угод з цим банком.

П. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

У п. 2, 5 ст. 4 Закону № 265/95-ВР визначено, що уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов'язані

проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій;

видавати особі, яка купує або продає іноземну валюту, перший примірник розрахункового документа на повну суму операції.

Згідно зі ст. 7, 8 Закону № 265/95-ВР порядок реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, встановлюється органами доходів і зборів за погодженням з Національним банком України.

Форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів, а також форма та порядок подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, встановлюються Національним банком України за погодженням з органами доходів і зборів.

Згідно зі ст. 9 Закону № 265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: 2) при виконанні банківських операцій, крім: операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, якщо такі операції виконуються не в касах уповноважених банків.

У п. 1 ст. 18 Закону № 265/95-ВР визначено, що в разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, нероздрукування розрахункового документа, що підтверджує виконання операції з купівлі-продажу іноземної валюти, або проведення операції на неповну суму коштів.

Аналіз вказаних положень Закону № 265/95-ВР свідчить про те, що він містить суперечливі положення щодо обов'язку використання реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. Зокрема, загальні положення ст.3 та 9 Закону № 265/95-ВР поширюють цей обов'язок на всіх суб'єктів, якщо такі операції виконуються не в касах уповноважених банків; в той же час, ст. 18 Закону №265/95-ВР передбачає відповідальність за невиконання вимог цього Закону лише уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, а не всіх фінансових установ, що надають відповідні послуги.

Вказане дає підстави для висновку про невідповідність положень Закону № 265/95-ВР вимогам щодо якості закону як складової принципу верховенства права, визначеного, зокрема, у п. 25 рішення ЄСПЛ від 10.12.2009 р. у справі MIKHAYLYUK AND PETROV v. UKRAINE (заява №11932/02), згідно з якою Суд нагадує, що вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу внаціональному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі "Полторацький проти України" (Poltoratskiy v. Ukraine) N 38812/97, п. 155, ЄСПЛ 2003-V). http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-96220; https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_500

В будь-якому випадку за умови невіднесення позивача як фінансової установи до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, передбачена ст. 18 Закону № 265/95-ВР відповідальність до нього не може бути застосована.

Спірне у цій справі податкове повідомлення-рішення прийнято саме за порушення позивачем п. 2 ст. 4 Закону № 265/95-ВР та згідно, зокрема з п. 1 ст. 18 цього Закону, тобто у зв'язку з не проведенням позивачем розрахункової операції з купівлі-продажу іноземної валюти через РРО та не роздрукуванням відповідного розрахункового документа позивачем як уповноваженим банком або суб'єктом господарювання, що здійснює такі операції на підставі агентської угоди з уповноваженим банком.

Отже, відповідачем не доведено і матеріалами справи не підтверджується, що на позивача поширюється дія п. 2 ст. 4 Закону № 265/95-ВР, за яким його притягнуто до відповідальності, та п. 1 ст. 18 цього Закону, на підставі якої до нього застосовано штрафні санкції.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Фінансова компанія "Октава Фінанс" зареєстровано як фінансова установа, яка здійснює діяльність з обміну валют і переказ коштів на підставі генеральної ліцензії, виданої НБУ, тобто що позивач не є ані уповноваженим банком, ані суб'єктом господарювання, що здійснює валютні операції на підставі агентської угоди з уповноваженим банком.

Таким чином, у даному випадку у відповідача не було достатніх правових підстав для притягнення позивача до відповідальності саме на підставі п. 2 ст. 4, п. 1 ст. 18 Закону №265/95-ВР, що свідчить про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 04.12.2017р. № .

Щодо посилання відповідача на положення п. 3 р. ІІІ Порядку № 547, згідно з яким уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв'язку та їх агенти, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, касах фінансових установ, касах відокремлених підрозділів фінансових установ, касах відділень поштового зв'язку національного оператора поштового зв'язку, для здійснення операцій з купівлі-продажу валюти зобов'язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку, виконати його персоналізацію, опломбувати та перевести у фіскальний режим роботи, то згідно з положеннями ст. 7 Закону № 265/95-ВР відповідний порядок має встановлюватися органами доходів і зборів за погодженням з Національним банком України.

Натомість, вказаний Порядок № 547 затверджений наказом Міністерства фінансів України, а відомості про його погодження з Національним банком України відсутні.

Крім того, суд наголошує, що в будь-якому випадку за умови невіднесення позивача як фінансової установи до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, передбачена ст. 18 Закону № 265/95-ВР відповідальність до нього не може бути застосована.

Щодо посилання позивача на аб. 2 п. 7 р. ІІ Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002р. № 502, накази ДФС України №535 від 16.06.2016 р., від 28.09.2016 р. №813, №406 від 07.06.2017 р. (набув чинності лише 07.12.2017 р.), суд не вважає за необхідне надавати оцінку вказаним посиланням позивача, оскільки згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення його притягнуто до відповідальності лише за п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону № 265/95-ВР, тоді як відповідальність за застосування при здійсненні розрахункових операцій незареєстрованого, неопломбованого або опломбованого з порушенням встановленого порядку реєстратора розрахункових операцій передбачена п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону №265/95-ВР.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

З врахуванням викладеного у даному випадку у суду є підстави для висновку про невідповідність оскаржуваного рішення принципу обґрунтованості, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м.Києві № від 04.12.2017 року.

3. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м.Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Октава Фінанс" 1600,00 грн. судового збору.

4. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 22.04.19 р.