Справа № 0540/8825/18-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2019 року справа №0540/8825/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Ястребової Л.В., Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волноваської районної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 р. (повний текст рішення виготовлений 28.02.2019 у м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 0540/8825/18-а (головуючий І інстанції суддя Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Волноваської районної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування розпорядження, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Волноваської районної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 28.08.2018 № 22рк «Про звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника голови Волноваської районної державної адміністрації; зобов`язати Волноваську районну державну адміністрацію нарахувати та сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 28800,20 грн.; зобов`язати Волноваську районну державну адміністрацію нарахувати та сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 886,18 грн.; стягнути з Волноваської районної державної адміністрації моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та вирішити питання судових витрат (т.1, а.с. 83-84).

Позов обґрунтований тим, що позивач виконував свою роботу в повному обсязі, зауважень від керівника не надходило, дисциплінарних стягнень не було. Вважає, що при звільненні чітко не зазначена підстава звільнення. Зазначає, що звільненням йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 28.08.2018 року № 22рк «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено позивача на посаді першого заступника голови Волноваської районної державної адміністрації з 29 серпня 2019 року; стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 29.08.2018 по 18.02.2019 в розмірі 51428,40 грн. Сума заробітку за час вимушеного прогулу визначена без утримання податків та обов`язкових платежів. В задоволенні решти позовних вимог відмолено. Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню (т.1, а.с. 221-225).

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем неодноразово було звернено увагу суду щодо необізнаності позивача з нормативно-правовими актами, з якими перед початком виконання своїх посадових обов`язків, заступники голови райдержадміністрації повинні ознайомитися. Наголошує на тому, що незабезпечення своєчасного розгляду листів Волноваського військового комісаріату, подання в подальшому програм з порушенням термінів на розгляд чергової сесії районної ради, у зв`язку з чим їх попередній розгляд депутатами районної ради не відбувся вказує на неспроможність позивача, який займає відповідальне становище, до забезпечення організації роботи підлеглих йому працівників, забезпечення виконання наданих йому доручень. Наполягає на тому, що суд не звернув увагу на той факт, що позивачем ані усно, ані письмово не було повідомлено голову райдержадміністрації про виникнення проблемної ситуації та можливі її наслідки, що також вказує на невідповідність займаній посаді. Апелянт вважає, що спірне розпорядження було прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні. Суд при прийнятті рішення керувався одними доказами та не брав до уваги інші (т.1, а.с. 231-233).

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Розпорядженням Голови Волноваської районної державної адміністрації від 24.05.2018 року № 17-рк позивача з 29 травня 2018 року призначено на посаду першого заступника голови Волноваської райдержадміністрації з посадовим окладом згідно штатного розпису зі строком випробування три місяці (т.1, а.с. 9).

29.11.2017 року позивача повідомлено про зміну істотних умов праці у зв`язку з набранням чинності 15 листопада 2017 року Законом України від 9 листопада 2017 року №2190 «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проходження державної служби» (т.1, а.с. 26).

Відповідно до протокольних нарад Волноваської районної державної адміністрації від 16.07.2018 № 27, від 23.07.2018 № 28, від 30.07.2018 № 29, від 06.08.2018 № 30, від 13.08.2018 № 31 позивачу доручено тримати на контролі ремонт доріг, підготовку до роботи в осінньо-зимовому періоді (т.1, а.с. 94-110).

22.08.2018 позивача попереджено відповідно до ст. 28 КЗпП України про наступне звільнення з посади першого заступника голови райдержадміністрації згідно п. 11 ст. 40 КЗпП України та складено акт від 23.08.2018 про відмову від підписання попередження про майбутнє звільнення з посади (т.1, а.с. 42-43).

28.08.2018 листом Донецької обласної військово-цивільної адміністрації за № 0.1/16д- 4368/4-18 звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника голови Волноваської райдержадміністрації погоджено (т.1 , а.с. 39).

Розпорядженням голови Волноваської райдержадміністрації № 27-рк від 28 серпня 2018 року, відповідно до ч. 2 ст. 10, 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. 24 Закону України «Про відпустки», пункту 11 ст. 40 Кодексу законів про працю України, листа Донецької облдержадміністрації від 28 серпня 2018 року № 01/16д-4368/4-18, позивача звільнено з посади першого заступника голови райдержадміністрації 28 серпня 2018 року у зв`язку з встановленням невідповідності працівника займаній посаді, на яку його призначено, протягом строку випробування (т.1, а.с. 10).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем розпорядження від 28.08.2018 року № 22-рк «Про звільнення ОСОБА_1 » про звільнення позивача.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

За змістом ст. 2 Закону «Про місцеві державні адміністрації», місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують:

1) виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня;

2) законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян;

3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку;

4) підготовку та схвалення прогнозів відповідних бюджетів, підготовку та виконання відповідних бюджетів;

5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм;

6) взаємодію з органами місцевого самоврядування;

7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень (стаття 2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»)

Правовий статус місцевих державних адміністрацій встановлюється Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Статтею 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що місцеві державні адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня, а районні державні адміністрації в Автономній Республіці Крим - також рішеннями та постановами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їх повноважень.

Згідно статті 10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», перший заступник та заступники голів місцевих державних адміністрацій виконують обов`язки, визначені головами відповідних державних адміністрацій, і несуть персональну відповідальність за стан справ на дорученій їм ділянці роботи.

Розпорядженням голови Волноваської районної державної адміністрації від 05.06.2018 року № 274 затверджено розподіл обов`язків між керівними працівниками райдержадміністрації, в тому числі визначено основні напрямки діяльності позивача - першого заступника голови райдержадміністрації, а саме, питання будівництва, архітектури, житлово-комунального та шляхового господарства, екології, взаємодії із військовими формуваннями, відновлення зруйнованих об`єктів внаслідок АТО, питання внутрішньо переміщених осіб та постраждалих внаслідок проведення АТО, оборонної та мобілізаційної роботи, надзвичайних ситуацій в районі, санітарного та епідемічного благополуччя населення (т.1, а.с. 11).

Згідно із частинами першою і другою статті 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 № 586-XIV місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих державних адміністрацій.

Голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України на строк повноважень Президента України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій призначають на посади та звільняють з посад своїх заступників, керівників структурних підрозділів відповідно до статей 10 та 11 цього Закону.

Перший заступник та заступники голови районної державної адміністрації призначаються на посаду та звільняються з посади головою районної державної адміністрації за погодженням з головою обласної державної адміністрації.

Перші заступники та заступники голів місцевих державних адміністрацій заявляють про припинення своїх повноважень новопризначеним головам місцевих державних адміністрацій у день їх призначення (ч. 2-3 ст. 10 Закону).

За приписами ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» До відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань:

1) забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян;

2) соціально-економічного розвитку відповідних територій;

3) бюджету, фінансів та обліку;

4) управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики;

5) промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв`язку;

6) науки, освіти, культури, охорони здоров`я, фізкультури і спорту, сім`ї, жінок, молоді та дітей;

7) використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля;

8) зовнішньоекономічної діяльності;

9) оборонної роботи та мобілізаційної підготовки;

10) соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати.

Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень

Відповідно до статті 40 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», перші заступники та заступники голови, інші посадові особи місцевих державних адміністрацій здійснюють функції і повноваження відповідно до розподілу обов`язків, визначених головами місцевих державних адміністрацій, і несуть відповідальність за стан справ у дорученій сфері перед головою місцевої державної адміністрації, органами виконавчої влади вищого рівня.

Матеріали справи свідчать, що позивач звільнений з посади у зв`язку з встановленням невідповідності працівника займаній посаді на яку його призначено протягом строку випробування, п. 11 ст. 40 КЗпП.

Згідно з частиною 1 статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 26 КЗпП України, при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Статтею 27 КЗпП України визначено, що строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців.

У разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

В період випробування працівник користується всіма трудовими правами і має обов`язки відповідно до законодавства про працю, угод, колективного і трудового договору. Тільки одна особливість є в його правовому становищі - у період випробування він може бути звільнений з роботи як такий, що не витримав випробування. Підставою для звільнення за результатами випробування може бути тільки невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий, оскільки випробування встановлюється "з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається" (частина перша ст. 26 КЗпП). Отже, звільнення за результатами випробування можливо, якщо буде встановлена невідповідність, як вона розуміється в п. 2 ст. 40 КЗпП.

Термін «невідповідність» означає, що підставою для звільнення не може бути порушення трудової дисципліни. За такі порушення працівник може бути звільнений на основі відповідних статей Кодексу законів про працю, а не за результатами випробування. Звільнення працівника на підставі пункту 11 статті 40 КЗпП можливе лише, якщо є достатня доказова база щодо невідповідності працівника посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов дійшов висновку, що невиконання позивачем резолюцій голови Волноваської районної державної адміністрації на листах районного військового комісаріату, та протоколів апаратних нарад волноваської РДА від 16.07.2018 № 27, від 23.07.2017 № 28, від 30.07.2018 № 29, від 06.08.2018 № 30, від 13.08.2018 № 31 не знайшли свого підтвердження.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що у вищезазначених протоколах визначено про здійснення контролю за відповідними сферами діяльності. Які саме доручення не були виконані, відповідачем не доведено. Під час розгляду справи у суді першої інстанції, представником відповідача неодноразово зазначається про невиконання вивезення шлаку у строк до 01.09.2018, при цьому позивача звільнено з посади 28.08.2018, тобто до закінчення терміну.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на доповідну записку ОСОБА_2 , відповідно до якої вбачається порушення терміну розгляду та надання до Волноваської районної ради для розгляду та прийняття на черговій районній сесії програм з військового напрямку та свідчення ОСОБА_3 . При цьому, як встановлено під час розгляду справи у суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що проекти з військового напрямку неодноразово направлялися до районної ради, проте поверталися для доопрацювання. Як підтвердив свідок ОСОБА_3 , позивач безпосередньо приймав участь у розробці цих програм. Крім того, зазначив, що вперше програма була подана ще у листопаді 2017 року, тобто до працевлаштування позивача, проте не була навіть розглянута на комісіях. Дані обставини представником відповідача не спростовані.

Що стосується твердження апелянта щодо необізнаності позивача з певним переліком нормативно-правових актів, то ці обставини висловлені тільки при апеляційному розгляді, при цьому ніяким чином не обґрунтовані.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 року за №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95 року порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, для обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача слід застосувати норми Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.95 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто що передують дню звільнення працівника, яке згодом визнано незаконним.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно п. 8 обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на отримання заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29.08.2018 по день винесення рішення, тобто за 120 робочих днів, що у загальній сумі становить 51428,40 грн. (120 робочих днів х 428,57 грн. середній заробіток на займаній посаді).

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду не оскаржувалося.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волноваської районної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року у справі № 0540/8825/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв