Справа № 305/2091/16-а
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/516/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2018 року (суддя Ємчук В.Е., повний текст складено 16.11.2018 року) у справі № 305/2091/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання незаконними правових актів органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася з позовом, як представник ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивачі) до Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області (відповідач) про визнання незаконними правових актів органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинення певних дій.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним.

Рахівським районним судом Закарпатської області 02 жовтня 2014 року винесено постанову по справі № 305/1610/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинення певних дій, згідно з якою, в тому числі: «Зобов'язано Діловецьку сільську раду Рахівського району Закарпатської області (село Ділове, вулиця Трибушанська, будинок №51, Рахівського району Закарпатської області) розглянути на черговій сесії сільської ради питання щодо надання ОСОБА_1, мешканці міста Будапешта, вулиця Зічі, 41/1/11 та ОСОБА_3, мешканці міста Будапешта, вулиця Нефелейч, 42/2/5, дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність приблизною площею 0,11 га, що розташована на території Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області для обслуговування спадкового житлового будинку №31, господарських будівель та споруд по вулиці Трибушанській в селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області.»

Враховуючи наведені вище обставини, ОСОБА_2 03 червня 2013 року, діючи від імені та в інтересах позивачів, звернулась до Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області із заявою про вирішення на черговій сесії сільської ради питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачам земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку №31 по вулиці Трибушанській у селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області. Разом з тим, не зважаючи на те, що відповідно до частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання, Діловецька сільська рада Рахівського району, Закарпатської області 15 серпня 2016 року приймає на черговій 7 сесії 7 скликання своєї ради два правові акти, зокрема рішення № 78 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3», згідно з яким відмовляє громадянці ОСОБА_4, мешканці міста Будапешта, вулиця Зічі Єно, будинок №41/1/11 та громадянці ОСОБА_5, мешканці міста Будапешта, вулиця Нефелейч, будинок №42/4/5 в наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки приблизною площею 0,11 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Ділове по вулиці Трибушанській, 31, також рішення № 79 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки в оренду», згідно з яким надає громадянці ОСОБА_4, мешканці міста Будапешта, вулиця Зічі Єно, будинок №41/1/11 та громадянці ОСОБА_5, мешканці міста Будапешта, вулиця Нефелейч, будинок №42/4/5 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,07 га в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Ділове по вулиці Трибушанській, 31. Основною мотивацією в прийнятті своїх рішень Діловецька сільська рада назвала факт розташування частини спірної земельної ділянки в берегоохоронній зоні потоку «Бредецел».

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2018 року у справі № 305/2091/16-а позов задоволено. Рішення 7 сесії 7 скликання Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 78 від 15 серпня 2016 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3», згідно якого відмовлено громадянці ОСОБА_4, мешканці міста Будапешта, вулиця Зічі Єно, 41/1/11 та громадянці ОСОБА_3, мешканці міста Будапешта, вулиця Нефелейч, 42/4/5 в наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки приблизною площею 0,11 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Ділове по вулиці Трибушанській, 31 визнано протиправним та скасовано. Рішення 7 сесії 7 скликання Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 79 від 15 серпня 2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки в оренду», згідно якого надано дозвіл громадянці ОСОБА_4, мешканці міста Будапешта, вулиця Зічі Єно, 41/1/11 та громадянці ОСОБА_5, мешканці міста Будапешта, вулиця Нефелейч, 42/4/5 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,07 га в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Ділове по вулиці Трибушанській, 31 визнано протиправним та скасовано. Зобовязано Діловецьку сільську раду Рахівського району Закарпатської області (село Ділове, вулиця Трибушанська, будинок №51, Рахівського району, Закарпатської області) розглянути на черговій сесії сільської ради питання щодо надання громадянці ОСОБА_1, мешканці міста Будапешт, вулиця Зічі Єно, 41/1/11, дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,11 га, яка розташована на території Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області для обслуговування спадкового житлового будинку № 31, господарських будівель та споруд по вулиці Трибушанській в селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Діловецька сільська рада Рахівського району Закарпатської області подала апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити.

Сторони в судове засідання не зявились. Відповідно до вимог ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення залишити без змін, виходячи з наступних мотивів та міркувань.

Позивач, ОСОБА_3, померла 05 січня 2017 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим 01.02.2017 року міською радою Ержийбетбарош. Матеріалами справи підтверджено, що правонаступником ОСОБА_3 є ОСОБА_1.

На підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2010 року, яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 (померла 05.01.2017) та ОСОБА_1 належить все спадкове майно, у томі числі житловий будинок №31, разом з надвірними та господарськими спорудами, що розташований по вулиці Трибушанській у селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області, що належало в цілій частині на праві приватної власності ОСОБА_3, який помер 27 березня 1997 року.

Відповідно до положень ч.4 ст. 120 ЗК України в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Перехід права власності земельною ділянкою відбувається без зміни її цільового призначення.

Під час розгляду Апеляційним судом Закарпатської області апеляційної скарги ОСОБА_2, як представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по справі №709/6/2011 було встановлено та підтверджено матеріалами що рішенням виконавчого комітету Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 04 квітня 1997 року №19 ОСОБА_8А було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,115 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Ділове по вул. Трибушанській, 33 (31) і йому видано державний акт на право приватної власності на землю за №106 (право власності на будинок ОСОБА_8 було припинено рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2010 року).

З часу відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3, у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникло право користування земельною ділянкою для обслуговування спадкового будинку №31 по вул.Трибушанській в с.Ділове, а не право власності, оскільки земельна ділянка не була приватизована спадкодавцем ОСОБА_3. За наслідками розгляду даної справи було ухвалено рішення про визнання недійсними та скасування правових актів та державної реєстрації, на підставі яких спірна земельна ділянка незаконно перейшла у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Вказане рішення суду набуло законної сили 13 липня 2013 року.

У зв'язку із належністю позивачам будинку №31, по вул.Трибушанській, у с.Ділове, Рахівського району Закарпатської області, їх представник - ОСОБА_2 03 червня 2013 року звернулась до Діловецької сільської ради Рахівского району, Закарпатської області із заявою про вирішення на черговій сесії сільської ради питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачам земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку №31 по вулиці Трибушанській у селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області.

Діловецька сільська рада Рахівського району, Закарпатської області 02 липня 2014 року на 28 сесії 6 скликання прийняла рішення «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки в оренду», згідно якого громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки в оренду площею 0,11 га, що розташована на території села Ділове по вулиці Трибушанській, №31 для обслуговування успадкованого житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також, Діловецькою сільською радою Рахівського району, Закарпатської області 07 липня 2014 року за вих.№190 на адресу ОСОБА_2 було спрямовано листа, яким було повідомлено про те, що в відповідності до статті 81 пунктів 2,3 Земельного кодексу України передача земельної ділянки безоплатно в спільну сумісну власність іноземним громадянам та особам без громадянства не передбачена.

Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2014 року по адміністративній справі № 305/1610/14-а за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинення певних дій, зазначене вище рішення 28 сесії 6 скликання Діловецької сільської ради від 02 липня 2014 року було визнане протиправним та скасованим. Львівський апеляційний адміністративний суд дану постанову суду першої інстанції залишив у силі (ухвала суду від 07 червня 2016 року, справа № 876/9754/14).

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно зі ст. 116, 123, 124 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їхніми повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради України і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати й вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відповідно до ст. 26 п. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить до виключної компетенції місцевих рад. Статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад в галузі земельних відносин віднесено розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок у власність та надання їх у користування.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з частини 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що вказаний перелік є вичерпний та закріплений в частині 7статті 118 ЗК України.

Передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (стаття 123 ЗК України ).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2, представник позивачів, 11 червня 2014 року та 15 липня 2015 року в черговий раз звернулась до Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області із відповідними заявами щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність позивачам.

Відповідно до рішення Діловеццької сільської ради № 78 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3» відмовлено громадянці ОСОБА_4, мешканці міста Будапешта, вулиця Зічі Єно, будинок №41/1/11 та громадянці ОСОБА_5, мешканці міста Будапешта, вулиця Нефелейч, будинок №42/4/5 в наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки приблизною площею 0,11 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Ділове по вулиці Трибушанській, 31. А рішенням № 79 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки в оренду», надано громадянці ОСОБА_4, мешканці міста Будапешта, вулиця Зічі Єно, будинок №41/1/11 та громадянці ОСОБА_5, мешканці міста Будапешта, вулиця Нефелейч, будинок №42/4/5 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,07 га в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Ділове по вулиці Трибушанській, 31.

Основною мотивацією в прийнятті Діловецькою сільською радою рішень саме в такому текстовому викладенні та правовому обгрунтуванні, рада назвала факт розташування частини спірної земельної ділянки в берегоохоронній зоні потоку «Бредецел». Однак в матеріалах справи відсутні докази наявності у Діловецької сільської ради розробленого проекту землеустрою щодо встановлення/визначення прибережних захисних смуг, у тому числі й потоку «Бредецел».

Як уже зазначалося, позивачі, до дня смерті ОСОБА_10, являлися в рівних частинах співвласниками нерухомого майна будинку №31 по вулиці Трибушанській у селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області, що фактично не оспорюється відповідачем, оскільки Рішенням сьомої сесії сьомого скликання Діловецької сільської ради №79 від 15 серпня 2016 року рада мала намір надати дозвіл ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд саме цього будинку. Тобто вказаним рішенням радою визнається як існування цього будинку, так і належність його позивачам.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм (ст.39 ЗК України (зі змінами, внесеними згідно із законами України від 05.11.2009 р. N 1704-VI, від 22.12.2011 р. N 4215-VI).

Відповідно до положень частини 2 статті 81 Земельного кодексу України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Відповідно до ст.30 ч.1 Земельного кодексу України, що діяв на час відкриття спадщини та прийняття спадщини позивачами, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до ст. 54 ЦК України (в редакції 1963 року ) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України (в редакції 2004 року), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Прийняття спадщини в частині спадкового майна законом не передбачено. Згідно положень ч.5 ст.1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини

Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

На день розгляду спору у позивача ОСОБА_1, як єдиного на даний час живого спадкоємця як ОСОБА_3 так і ОСОБА_3, наявне право на земельну ділянку на тих же самих умовах і в тому ж обсязі, що було й у попереднього землекористувача ОСОБА_3, який помер 27 березня 1997 року.

Оцінивши подані суду докази на предмет відповідності їх законодавству, що регулює спірні правовідносини, суд зазначає, що прийняття органом місцевого самоврядування Діловецькою сільською радою Рахівського району, Закарпатської області 15 серпня 2016 року рішення №79 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки в оренду», за яким, громадянці ОСОБА_4, мешканці міста Будапешта, вулиця Зічі Єно, будинок №41/1/11 та громадянці ОСОБА_3, мешканці міста Будапешта, вулиця Нефелейч, будинок №42/4/5 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,07 га в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Ділове по вулиці Трибушанській, 31, позбавляє позивача у порядку, визначеному чинним законодавством, оформити відповідне право на земельну ділянку на тих же самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зі змісту частини 2 статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Перевіривши оскаржувані в даній справі рішення відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про їх невідповідність приписам чинного законодавства та прийняття оскаржуваних рішень без урахування всіх дійсних обставин справи.

У звязку з наведеним, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в даній справі та необхідність їх задовольнити.

Обраний позивачем спосіб захисту порушених прав у спірних правовідносинах шляхом зобовязання відповідача повторно розглянути на черговій сесії сільської ради питання щодо надання громадянці ОСОБА_1, мешканці міста Будапешт, вулиця Зічі Єно, 41/1/11, дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,11 га, яка розташована на території Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області для обслуговування спадкового житлового будинку № 31, господарських будівель та споруд по вулиці Трибушанській в селі Ділове, Рахівського району, Закарпатської області суд вважає належним і достатнім та вважає, що вказані дії мають бути вчинені відповідачем з урахуванням висновків суду, викладених в даній справі.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області залишити без задоволення, а рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2018 року у справі № 305/2091/16-а без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рушення.

У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише ступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_11
судді ОСОБА_12
ОСОБА_13
Повне судове рішення складено 19 квітня 2019 року