Справа № 540/117/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/117/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Шилова М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання дій протиправними та скасування постанови від 04.01.2019 року № ХС2891/498/АВ/П/ТД-ФС,

встановив:

Фізична особи-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернулася з позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі- відповідач, ГУ Держпраці), в якому просить:

- визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Держпраці у Херсонській області по складанню акту інспекційного відвідування від 17.12.2018 року №ХС2891/498/АВ та винесення постанови від 04.01.2019 року № ХС2891/498/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу на позивача в розмірі 111690 грн.;

- скасувати постанову відповідача від 04.01.2019 року № ХС2891/498/АВ/П/ТД-ФС.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2018 року посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання законодавства про працю, у т.ч. щодо оформлення трудових відносин, за наслідками якого складено акт про порушення та винесено постанову від 04.01.2019 року № ХС2891/498/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу на позивача в розмірі 111690,00 грн. Позивач вважає вказану постанову та дії посадових осіб відповідача щодо складення акту інспекційного відвідування протиправними, оскільки висновок відповідача про порушення позивачем вимог ст. 24 КЗпП України щодо допущення працівника ОСОБА_4 до роботи без укладання трудового договору не відповідає дійсності. Стверджує, що договір було укладено о 07:30 год. 17.12.2018 року та поштою направлено повідомлення до Генічеської ДПІ. ОСОБА_4 фактично в цей день не працювала, а ознайомлювалася з персоналом та умовами праці.

Ухвалою суду від 18.01.2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 07.02.2019 року.

Представником відповідача 26.03.2019 року подано до суду відзив на позовну заяву, яким він вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки за результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України в частині допущення працівника до роботи без укладення трудового договору та повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, оскільки договір з працівником ОСОБА_4 під час інспекційного відвідування не було представлено. Повідомлення до ДПІ надіслано позивачем вже після інспекційного відвідування. Вважає винесену постанову про накладення штрафу обґрунтованою, а позовні вимоги безпідставними.

За клопотаннями представників сторін судове засідання відкладалося на 26.03.2019 року та 16.04.2019 року.

В призначений час, 16.04.2019 року сторони в судове засідання з'явилися.

Позивач і його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, з підстав, вказаних у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької діяльності за КВЕД-2010 56.10 «Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування» та здійснює діяльність в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1».

17.12.2019 року працівниками відповідача на підставі наказу Головного управління Держпраці у Херсонській області № 1301, направлення № 1682 від 14.12.2018 року здійснили інспекційне відвідування за місцем діяльності позивача, за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 17.12.2018 року № ХС2891/498/АВ (далі - Акт інспектування). В розділі ІІІ "Опис виявлених порушень" Акту інспектування зазначені порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: «працівника ОСОБА_4 допущено до роботи без укладання трудового договору та повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу».

04.01.2019 року керівництвом відповідача на підставі Акту інспектування, у відповідності з ч. 3 ст. 24 КЗпП, України винесено постанову № ХС2891/498/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу на позивача в розмірі 111690,00 грн. (далі - Постанова про накладення штрафу).

Не погоджуючись з Постанов про накладення штрафу та вважаючи дії посадових осіб ГУ Держпраці в Херсонській області щодо її винесення та складання Акту інспектування - протиправними, позивач звернулася до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вказує про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до "Положення про Державну службу України з питань праці", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 Державна служба України з питань (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який, зокрема, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, серед іншого, Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, серед іншого, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Згідно п. 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (п. 27 Порядку № 295).

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Як встановлено судом та підтверджується Актом інспектування, працівниками відповідача виявлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст. 24 КЗпПУ в частині допущення до роботи працівника без укладення трудового договору.

На підставі висновків акту, відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень № ХС2891/498/АВ/П та винесено постанову № ХС2891/498/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу на позивача в розмірі 111690,00 грн. за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що підставами для накладення на позивача штрафу стало вчинення ним порушення законодавства про працю, а саме - фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та не повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу.

Таким чином, суд, встановлюючи дійсні обставини у справі, перевіряє відповідність висновків контролюючого органу щодо вчинення позивачем правопорушення, склад якого визначено абзацом 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 статті 21 КЗпП трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При цьому, Верховний Суд України у пункті 7 постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Нормами статті 24 КЗпП встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз змісту вказаних норм права дає суду підстави вважати, що обов'язковою умовою при здійсненні фактичного допуску працівника до роботи є:

- укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу;

- повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В матеріалах справи наявні:

- наказ про прийняття на роботу ОСОБА_4 від 17.12.2018 року з оформленням з цього ж дня;

- трудовий договір від 17.12.2018 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_4, відповідно до якого найманий працівник зобов'язаний виконувати роботу по приготуванню страв в кафе;

- повідомлення про прийняття працівника на роботу від 17.12.2018 року, поштова квитанція про відправлення від цієї ж дати;

- лист Генічеської об'єднаної Державної податкової інспекції з інформацією про повідомлення податкової інспекції про прийняття позивачем на роботу ОСОБА_4 17.12.2018 року.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 підтвердила укладення з нею трудового договору з позивачем о 07-30 год. ранку 17.12.2018 року та перебування під час інспекційного відвідування в уніформі на території закладу. При цьому пояснила, що до роботи не приступала, оскільки знайомилася з умовами праці та персоналом закладу.

Вказані докази спростовують доводи відповідача та є підтвердженням того, що позивачем дотримані вимоги ст. 24 КЗпП при допуску працівника ОСОБА_4 до роботи.

Враховуючи відсутність у діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а саме "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору", суд приходить до висновку щодо протиправності постанови від 04.01.2019 року № ХС2891/498/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу на позивача в розмірі 111690 грн. та вважає за необхідне вказану постанову скасувати, а позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Факт відсутності на місці інспекційного відвідування трудового договору з ОСОБА_4 не є підставою вважати про відсутність такого договору взагалі. Тем більше, що повідомлення про прийняття на роботу працівника, як вже зазначалося, було направлено до ДФС вранці 17.12.2018 року та підтверджується поштовим повідомленням, датованим 17.12.2018 року о 08:00 год.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправними дій посадових осіб відповідача по складанню Акту інспектування та спірної постанови, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Згідно з п. 8 Порядку № 590, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою - заступником начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області, на підставі Акту інспектування, протягом розумного строку.

Акт інспекційного відвідування від 17.12.2018 року № ХС2891/498/АВ в розумінні КАС України не є рішенням суб'єкта владних повноважень, так як він безпосередньо не створює правових наслідків, а є виключно джерелом доказової інформації.

Акт інспектування складено працівниками відповідача у відповідності до п. 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування.

Крім того, в судовому засіданні, на запитання суду, представник позивача пояснив, що претензій до процедури підготовки, проведення інспекційного відвідування та прийняття рішення за його результатами, він не має.

Отже, посадові особи відповідача при складанні Акту інспектування та винесені постанови про накладення штрафу діяли у відповідності до норм діючого законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України).

Відповідачем належними, допустимим, достовірними та достатніми доказами не доведено правомірність своєї правової позиції, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача слід частково задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_2 до Головного управління Держпраці у Херсонській області (, м. Херсон, вул. Тираспольська, 1) задовольнити частково.

Скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області (, м. Херсон, вул. Тираспольська,1) від 04.01.2019 року №ХС2891/498/П/ТД-ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_5 в розмірі 111690,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Херсонській області (, м. Херсон, вул. Тираспольська, 1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 590 (п'ятсот дев'яносто) грн. 35 коп., шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22 квітня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 112040000