Справа № 804/4554/15
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року Справа № 804/4554/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Актабанк» ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії та
скасування рішення, -
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» ОСОБА_3 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 до переліку та реєстру (загального реєстру) вкладників ПАТ «Актабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_3 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Актабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Актабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- скасувати рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01 грудня 2014 року (Протокол засідання Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 250/4) в частині блокування виплат гарантованої суми відшкодування за вкладом в ПАТ «Актабанк» ОСОБА_1
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Уповноваженою особою Фонду та ФГВФО безпідставно відмовлено у включенні позивача до реєстру вкладників, оскільки у відповідачів були відсутні підстави, визначені частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання правочинів, укладених між позивачем та ПАТ «Актабанк», нікчемними.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015 року, у задоволені позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 20.11.2018 року було постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду скасовано та направлено справу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на новий судовий розгляд.
21.01.2019 року дана справа надійшла на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
28.01.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
26.02.2019 року від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що колишнім керівництвом ПАТ «АКТАБАНК» було здійснено ряд операцій щодо так званого «дроблення» вкладів, розмір яких значно перевищував гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму відшкодування, у звязку з чим на думку відповідача, операції щодо перерахування коштів на рахунок позивача містять ознаки нікчемності встановлені Законом, які за результатом перевірки були встановлені Протоколом комісії з перевірки правочинів на ознаки нікчемності про що було повідомлено позивача, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позову.
27.03.2019 року на електронну адресу суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що позивач не набув права на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже правомірно не був включений до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, адже у разі виявлення ознак нікчемності правочину, вчиненого вкладником Уповноважена особа не включає таку особу до переліку, оскільки нікчемний правочин не створює правових наслідків, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позову.
28.03.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було замінено відповідача-1 на його правонаступника, а саме: Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» ОСОБА_3 на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» ОСОБА_2.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Актабанк» укладено договір банківського вкладу «Банківська класика» № В47-0120/Т/630472.
Перерахування коштів здійснено на виконання договору про надання поворотної фінансової допомоги від 05.08.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «НВП Теплоавтомат».
Постановою правління НБУ від 16.09.2014 року № 576 «Про віднесення ПАТ «Актабанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО 16.09.2014 року рішення № 90 про запровадження з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Актабанк» ОСОБА_3
18.12.2014 року було розпочато виплату коштів вкладникам ПАТ «Актабанк» за договорами, строк дії яких закінчився до 17.09.2014 року включно, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові) через установи ПАТ «Банк Михайлівський», а в подальшому через ПАТ «Фідобанк».
Звернувшись до банку-агента, позивач дізнався про те, що його не включено до переліку вкладників ПАТ «Актабанк», які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО.
Позивач звернувся до ФГВФО та Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Актабанк» із заявами від 26.12.2014 року, 12.03.2015 року про надання пояснень про причини відсутності даних про позивача у реєстрі вкладників, про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом.
15.01.2015 року Правлінням НБУ прийнято постанову № 19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк».
16.01.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Актабанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».
Відповідно до вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Актабанк» з відшкодуванням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_3 строком на 1 рік з 16.01.2015 року по 15.01.2016 року включно.
01.12.2014 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_3 звернулась до Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно розгляду питання щодо результату перевірки бази даних про вкладників та обмеження виплат окремим вкладникам при виявленні фактів «дроблення» депозитних вкладів клієнтами банку.
Вказана пропозиція Уповноваженої особи погоджена Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
21.01.2015 року Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_3 подано Прокурору м. Дніпропетровськ заяву про злочин № 195.
Позивач вважає бездіяльність відповідача-1 щодо не включення позивача до переліку та реєстру вкладників ПАТ «Актабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині блокування виплат гарантованої суми відшкодування за вкладом в ПАТ «Актабанк» такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та порушують права позивача, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 року скасовуючи постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 03.11.2015 року дійшов висновку, що під час розгляду справи суди попередніх інстанцій не встановили, на якій підставі було прийняте зазначене рішення Виконавчої дирекції ФГВФО, чи було визнано правочин, укладений між позивачем та ПАТ «Актабанк» таким, що має ознаки нікчемності; якщо так, то який саме правочин є нікчемним (відкриття позивачем рахунку у банку, тобто договори банківського вкладу, чи операції з перерахування коштів на поточний чи депозитний рахунок з рахунків інших осіб тощо), як і не встановили, які умови договорів банківського вкладу чи інших договорів передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку. Не було аргументовано, чому платіжні операції з перерахування коштів з рахунку іншої особи чи осіб на рахунок позивача, є правочинами між банком та позивачем згідно зі статтею 202 ЦК.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 4452-VI).
За визначенням статті 2 Закону № 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Згідно з частинами 1,2 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452-VI, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.
Як зазначено у частині 2 статті 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
За загальним правилом недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України ).
У свою чергу, відповідно до частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Так, відповідачем-1 зазначено, що договір укладений з позивачем, та банківська операція, вчинена 06.08.2014 року на суму 190 000,00 грн. на його підставі, визнані уповноваженою особою нікчемними саме на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
При цьому, суд зазначає, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.
В обґрунтування наявності підстав для визнання правочину (операція, вчинена 06.08.2014 року на суму 190 000,00 грн.) нікчемним, відповідач посилається на те, що спірна операція вчинена під час дії постанови Правління Національного банку України від 07.08.2014 року № 468/БТ «Про віднесення ПАТ «АКТАБАНК» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», якою встановлено обмеження щодо недопущення проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
При цьому, доказів визнання нікчемним договору банківського вкладу №В47-0120/Т/630472 від 06.08.2014 року та договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку №В47-0066/Т/630472 від 06.08.2014 року, укладеного між банком та позивачем, уповноваженою особою, як суб'єктом владних повноважень, не надано.
Разом з тим, слід зазначити, що оскаржувана операція, вчинена до прийняття вищевказаної постанови НБУ на виконання договору про надання поворотної фінансової допомоги від 05.08.2014 року, укладеного між ПАТ «НВП Теплоавтомат» та позивачем.
Таким чином, ПАТ «АКТАБАНК» не є стороною даного договору, що виключає можливість визнання даної операції нікчемною, оскільки положеннями ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право уповноваженої особи на перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) виключно банком, а не іншими особами, що мало місце у межах спірних правовідносин.
Щодо доводів уповноваженої особи про те, що кошти надійшли на поточний рахунок позивача з рахунку юридичної особи, як надання поворотної фінансової допомоги, що, на думку відповідача, свідчить про намагання юридичної особи отримати кошти не в порядку черговості від банку, а за рахунок Фонду, суд зазначає наступне.
Так, законодавством не заборонено надання юридичною особою поворотної фінансової допомоги фізичній особі та здійснення перерахування таких коштів з рахунку юридичної особи на поточний рахунок останньої.
Закон №4452-VI не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником і при цьому сам факт знаходження на рахунку позивача грошових коштів відповідачем не заперечується.
Крім того, суд звертає увагу на те, що вказані вище відносини між позивачем та ПАТ «НВП Теплоавтомат» щодо надання поворотної фінансової допомоги відбулися до запровадження тимчасової адміністрації в банку, адже договір про надання поворотної фінансової допомоги було укладено ПАТ «НВП Теплоавтомат» та позивачем 05.08.2014 року, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №90 «Про запровадження тимчасової адміністрації у та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Актабанк» лише 16.09.2014 року.
Щодо доводів відповідача про те, що операція з перерахування коштів на рахунок позивача у розмірі 190 000,0 грн. здійснена у період дії обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України від 07.08.2014 № 468/БТ «Про віднесення ПАТ «АКТАБАНК» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про встановлені для ПАТ «АКТАБАНК» обмеження.
Таким чином, постанова Правління Національного банку України від 07.08.2014 № 468/БТ «Про віднесення ПАТ «АКТАБАНК» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.
У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог ст. 228 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Для застосування санкцій, передбачених ст. 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Як зазначено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.
Однак, відповідачем не наведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що укладений з позивачем договір банківського вкладу (депозиту) був спрямований на завдання шкоди державі.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача про нікчемність операції по перерахуванню коштів з рахунку юридичної особи на рахунок позивача, проведеної 06.08.2014 року на суму 190 000,00 грн. та нікчемність договорів, у зв'язку із тим, що кошти на ім'я позивача надійшли внаслідок «дроблення» грошових коштів юридичної особи - ПАТ «НВП Теплоавтомат», а також не приймає до уваги, що ці операції не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів, оскільки зазначене не свідчить про нікчемність укладеного правочину та здійснення транзакції з перерахування коштів, а факт перерахування на рахунок позивача грошових коштів у розмірі 190 000,00 грн. відповідачем не заперечується.
Таким чином, доводи відповідача про можливе «дроблення» рахунків інших вкладників банку є виключно його припущенням та не можуть бути причиною позбавлення позивача його законного права на отримання відшкодування за вкладом, оскільки таке припущення не підтверджується належними та допустимими доказами.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15 зазначив, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», «дроблення» не є правовими.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК», щодо не включення даних ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Щодо рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01 грудня 2014 року (Протокол засідання Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 250/4) в частині блокування виплат гарантованої суми відшкодування за вкладом в ПАТ «Актабанк» ОСОБА_1, суд зазначає наступне.
З вищевказаного рішення вбачається, що підставою для його прийняття стала інформація надана Уповноваженою особо Фонду на здійснення адміністрації в ПАТ «АКТАБАНК» про виявлення факту «дроблення» депозитних вкладів клієнтами банку, при цьому враховуючи встановлені судом вищевикладені обставини та наявність у відповідача права на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Актабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає наступне.
Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить імперативну вимогу відшкодувати за рахунок Фонду кошти вкладнику за його вкладом, а отже за умови недоведеності протиправних дій позивача щодо укладення з банком договору банківського рахунку, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана внести позивача до переліку осіб, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом.
Надання Уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника на підставі п. 6 р. ІІІ Положення № 14, є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
За відсутності підстав нікчемності правочину Уповноважена особа Фонду зобов'язана була надати до Фонду інформацію щодо позивача, як вкладника якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Суд зазначає, що Порядок складення переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, врегульований виключно положеннями зазначених вище Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, та не передбачає повноважень Уповноваженої особи Фонду щодо внесення змін до такого переліку після його затвердження, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
При цьому, відповідно до п. 6 Розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Отже, суд вважає, що належним способом захисту є саме зобов'язання Уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача.
Щодо позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Актабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає наступне.
Пунктами 8, 11 р.1 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про ліквідацію банку як юридичної особи.
Відповідно до п.п.2, 4, 5, 9 р.4 зазначеного Положення Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів. Для отримання коштів вкладник або інша особа (представник, спадкоємець тощо) звертається до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування. До заяви додаються: копія паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу) - сторінки, що містять прізвище, ім'я, по батькові, інформацію про серію, номер, найменування або код органу, що видав документ, дату видачі, місце проживання або місце перебування; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або копія сторінки паспорта, у якому органами державної податкової служби зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Заяви про виплату гарантованої суми відшкодування розглядаються у строк, що не перевищує трьох календарних місяців.
Таким чином, процедура відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами складається з визначених законодавством етапів та потребує вчинення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідних дій, а тому позовні вимоги щодо зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати кошти позивачу за договором банківського рахунку, укладеного між ним та ПАТ «АКТАБАНК» задоволенню не підлягають.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 111,81 грн. підлягає стягненню.
Суд зазначає, що враховуючи, що Уповноважена особа Фонду згідно пункту 17 статті Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є працівником Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, у звязку з чим на думку суду понесені позивачем судові витрати належить стягнути саме з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як субєкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_2, щодо не включення ОСОБА_1 до переліку та реєстру (загального реєстру) вкладників ПАТ «Актабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Скасувати рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01 грудня 2014 року (Протокол засідання Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 250/4) в частині блокування виплат гарантованої суми відшкодування за вкладом в ПАТ «Актабанк» ОСОБА_1.
Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Актабанк» ОСОБА_2 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 для внесення даних до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Актабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 111,81 грн. (сто одинадцять гривень вісімдесят одна копійка з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4