Справа № 812/1576/16
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №812/1576/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Шишова А.А., Блохіна А.А., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участі представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року (повне судове рішення складено 20 червня 2017 року у м. Сєвєродонецьку) в справі № 812/1576/16 (суддя в I інстанції Шембелян В.С.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке обєднання Азот» (далі ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот») звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі ОВП ДФС) про визнання протиправними та скасування вимог від 11.10.2016 № Ю-48-17, від 10.11.2016 № Ю-53-25, від 16.12.2016 № Ю-48-17.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 17.10.2016 була отримана вимога, яка була направлена відповідачем, про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2016 № Ю-48-17 на суму 40 457 551,00 грн. Постановою старшого держаного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.09.2015 було накладено арешт на кошти, які містяться на рахунках, що належать ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот».

Відповідно до абз.1 ч.7 ст. 9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), єдиний соціальний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Враховуючи неможливість здійснення позивачем сплати ЄСВ з його банківського рахунку внаслідок арешту рахунків, з метою своєчасного виконання свого обовязку перед Державою зі сплати податків і зборів та своєчасного поповнення бюджету, з 30.09.2015 по 31.12.2015 та в період з 03.06.2016 по 09.06.2016 сплата єдиного соціального внеску від імені ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» здійснювалась через ДП «Хімік» ОСОБА_2 «Азот», на підставі договору доручення № 35/ФО/15-209 від 20 липня 2015 року. В призначенні платежу у платіжних дорученнях вказано, що оплата здійснювалась за ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот». Відповідачем кошти не було перераховано до відповідних бюджетів і обліковуються як незясований платіж, що призвело до формування на обліковій картці позивача заборгованості з єдиного внеску і, як наслідок, винесення відповідачем спірних вимог.

Відповідно до ч.9 ст.25 Закону № 2464-VI передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ч.1 ст.1000 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє права та обов'язки довірителя.

Таким чином, за договором доручення перехід обовязків від однієї сторони до іншої не здійснюється. За договором доручення повірена особа лише вчиняє певні юридичні дії, але від імені довірителя. Виходячи з вищевказаних норм законодавства України, при сплаті єдиного соціального внеску від імені позивача через ДП «Хімік» на підставі договору доручення № 35/ФО/15-209 від 20 липня 2015 року обовязок ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» зі сплати єдиного внеску не передавався до ДП «Хімік» ПАТ «Азот».

Отже, при здійсненні вищевказаних платежів вимоги ч.9 ст.25 Закону № 2464-VI не були порушені. Однак, в подальшому, на думку відповідача, у звязку із збільшенням розміру податкового боргу СДПІ у м. Харкові були виставлені вимоги від 10.11.2016 на суму 42 356 817,53 грн., від 21.12.2016 на суму 37 726 084,91 грн.

Зазначені вимоги, а саме від 11.10.2016 № Ю-48-17 є, по суті, однією і тією ж вимогою, з різницею лише у тому, що вимогою від 10.11.2016 № Ю-53-25 нарахована заборгованість станом на 10.11.2016, вимогою від 16.12.2016 № Ю-48-17 нарахована заборгованість станом на 15.12.2016. При цьому, позивач, починаючи з 01.01.2016, вчасно та у повному обсязі сплачує єдиний соціальний внесок з власних рахунків. Однак відповідач, керуючись п. 6 ст. 25 Закону № 2464-VI, за рахунок сум, що сплачує відповідач з власних рахунків, самостійно здійснює перерозподіл коштів для погашення заборгованості позивача, що начебто виникла в період сплати позивачем з рахунків ДП «Хімік».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт наголошує, що судом першої інстанції не враховано, що дії позивача стосовно виконання свого обовязку по сплаті єдиного соціального внеску суперечать ч.9 ст. 25 Закону № 2464-VI, якою передбачено, що передача платниками єдиного внеску своїх обовязків з його сплати третім особам заборонена. Наголошує, що ЦК України передбачена така можливість вчиняти юридичні дії повіреним від імені довірителя, проте така можливість забороняється Законом № 2464-VI, приписи якого в цьому випадку носять імперативний характер.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в рамках виконавчого провадження № .09.2015 винесена постанова про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладений арешт на кошти, що містяться на усіх відкритих рахунках, що належать боржнику ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» (т.1, а.с.14-16).

Договором доручення № 35/ФО/15-209 від 20.07.2015, укладеним в м. Черкаси між позивачем та ДП «Хімік», визначені наступні умови.

ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» (Довіритель) з однієї сторони та ДП «Хімік» (Повірений) з іншої сторони, разом іменовані як Сторони, уклали цей Договір про нижче наведене:

В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Повірений зобовязується від імені та за рахунок Довірителя виконувати грошові зобовязання.

Деталізований зміст доручення щодо виконання грошових зобовязань (перелік юридичних дій), порядок виконання та інші вказівки передбачаються Сторонами в додатках до Договору.

Виконані грошові зобовязання, вчинені Повіреним на виконання цього Договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обовязки Довірителя (т.1, а.с.21-24).

Додатками до договору доручення № 35/ФО/15-209 від 20.07.2015 позивач (Довіритель) доручав, а ДП «Хімік» (Повірений) приймав на себе зобовязання сплатити єдиний збір за період з 30.09.2015 по 31.12.2015 та з 03.06.2016 по 09.06.2016, для чого оформлювалися відповідні довіреності (т.1, а.с.122-179).

На підтвердження виконання умов договору надані копії платіжних доручень про оплату ДП «Хімік» як платником відповідних сум єдиного внеску за ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот», про що прямо зазначено в призначенні платежу в кожному платіжному дорученні (т.1, а.с.27-121, 180-183).

Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2016 № Ю-48-17 відповідачем станом на 11.10.2016 позивачу визначений податковий борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 40457551,00 грн. (т.1, а.с.9).

Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.11.2016 № Ю-53-25 відповідачем станом на 10.11.2016 позивачу визначений податковий борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 42356817,53 грн. (т.2, а.с.204).

Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.12.2016 № Ю-48-17 відповідачем станом на 15.12.2016 позивачу визначений податковий борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 37726084,91 грн. (т.2, а.с.205).

Сторонами не заперечується розмір та строки сплати єдиного внеску.

Отже, фактично спірним питанням цієї справи є правомірність платника єдиного внеску передавати свої обов'язки з його іншим (третім) особам.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що страхові кошти це кошти, які формуються за рахунок сплати єдиного внеску та надходжень від фінансових санкцій (штрафів та пені), що застосовуються відповідно до закону; а пункт 10 встановлює поняття страхувальників, якими є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Частинами 1 та 2 статті 2 Закону № 2464-VI встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Згідно статті 3 Закону № 2464-VI збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами:

законодавчого визначення умов і порядку його сплати;

обов'язковості сплати;

законодавчого визначення розміру єдиного внеску;

прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску;

захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб;

державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску;

відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Абзацом першим частини п'ятої статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Абзацом першим частини сьомої статті 9 цього Закону передбачено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Пунктом 1 частини десятої статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Частиною 12 статті 9 зазначеного Закону визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до частини 9 статті 25 Закону № 2464-VI передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтею 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Згідно частини 1 статті 1004 ЦК України (виконання доручення) повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI прямо встановлено, що недоїмку складають суми єдиного внеску, які не сплачені у встановлені строки. Однак цією нормою не визначено, що ці суми повинні бути сплачені саме страхувальниками. Тобто, відповідно до положень Закону № 2464-VI, який є спеціальним для даних спірних правовідносин, не передбачено виключного обовязку саме страхувальника особисто сплачувати єдиний внесок, що в свою чергу надає справо страхувальнику застосовувати положення ЦК України щодо вибору способу сплати єдиного внеску в залежності від тієї ситуації, яка склалася при здійсненні своєї господарської діяльності.

Можливість страхувальника застосовувати положення ЦК України щодо вибору способу сплати єдиного внеску прямо передбачена частиною 9 статті 25 Закону № 2464-VI, яка дозволяє застосовувати випадки, передбачені законодавством, щодо передачі свого обовязку третім особам зі сплати єдиного внеску.

При цих спірних правовідносинах випадком, передбаченим законодавством, є передбачена ст. 1000 ЦК України можливість доручити іншій особі від свого імені та свій рахунок вчинити юридичну дію сплату сум єдиного внеску.

При цьому, суд, оцінюючи вибраний позивачем спосіб виконання свого обовязку зі сплати єдиного внеску, виходить з тих положень, що страхувальник відповідно до положень ст. 3 Закону № 2464-VI повинен дотримуватися принципів законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов'язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску.

Як встановлено з наявних в матеріалах справи доказів, обєктивною передумовою застосування позивачем положень Глави 68 ЦК України, яка регулює відносини сторін за договором доручення, щодо доручення ДП «Хімік» сплати єдиного внеску став факт арешту усіх відкритих рахунків, що належать ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» в рамках виконавчого провадження № 48544270.

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку щодо визнання правомірним обраний позивачем спосіб сплати єдиного внеску, оскільки в цьому випадку ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» дотримано принцип законодавчого визначення умов і порядку його сплати та обов'язковості сплати єдиного соціального внеску. Також, позивачем вжито передбачених саме законом ЦК України заходів щодо виконання передбаченого частиною 12 статті 9 Закону № 2464 обовязку сплати єдиного внеску незалежно від фінансового стану платника.

Закон № 2464-VI, який є спеціальним, покладає на позивача, як платника єдиного соціального внеску, безумовний, пріоритетний (частина дванадцята статті 9) обов'язок зі сплати єдиного соціального внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (частина 5 статті 9) з його банківського рахунку (частина 7 статті 9).

Водночас, як вже було зазначено судом вище, в ході судового процесу у справі встановлені обставини, які унеможливлюють виконання позивачем зазначеного обов'язку (арешт коштів за виконавчим провадженням), у спосіб, визначений Законом № 2464-VI, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок контролюючого органу.

Суд апеляційної інстанції враховує, що спірні правовідносини, які стосуються збору (справляння) єдиного соціального внеску, за своєю суттю є публічно-правовими. При цьому Законом № 2464-VI не врегульовано випадки наявності обставини, що виключають (унеможливлюють) виконання обов'язку зі сплати єдиного внеску.

Тобто, у спеціальному законі, виключно яким визначається порядок сплати єдиного внеску (частина 2 статті 2), наявні прогалини щодо порядку виконання встановленого Законом № 2464-VI обов'язку платника єдиного внеску щодо його сплати в умовах, зокрема, неможливості застосування регламентованого цим Законом способу виконання відповідного обов'язку.

Наявність таких прогалин обумовлює безпосереднє застосування регламентованих цим Законом принципів: обов'язковості сплати та захисту прав і законних інтересів застрахований осіб (стаття 3), а також положень інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 1).

За встановлених обставин у справі, колегія суддів виходить також з того, що позивач мав на меті виконання покладеного на нього безумовного та пріоритетного (частина 12 статті 9) обов'язку зі сплати єдиного соціального внеску, а тому здійснювало пошук шляхів виконання цього обов'язку з тим, щоб забезпечити відповідний страховий стаж своїх працівників.

ЦК України є нормативно-правовим актом матеріального права в значенні КАС України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина 1 статті 237). Представництво виникає на підставі зокрема договору (частина 3 статті 237).

Частиною першою статті 1000 ЦК України встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Відповідно до статті 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Виходячи із аналізу саме положень цивільного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що в результаті реалізації між ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» та ДП «Хімік» їхніх взаємовідносин за договором доручення, не відбулось передачі третім особам обов'язку платника по сплаті єдиного внеску, що заборонено частиною дев'ятою статті 25 Закону 2464-VI.

Підсумовуючи наведене, судом не встановлено підстав вважати такі дії позивача, що не відповідають чинному законодавству, зокрема частині дев'ятій статті 25 Закону 2464-VI , позаяк власником коштів, від імені якого здійснено відповідні платежі в рахунок сплати сум єдиного соціального внеску є саме позивач, а не будь-яка третя особа.

Сама лише обставина, що відповідні перерахування власних коштів платника єдиного внеску відбулись не з його власного рахунку, в умовах неможливості використання власних рахунків платника (що не є спірним між сторонами), не свідчить про порушення платником вимог спеціального закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 грудня 2018 року в справі № 805/1429/17 та від 25 січня 2019 року в справі № 812/59/16 (реєстраційні номери рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78770803 та 79414470 відповідно).

Таким чином, позивач не порушував положення ч. 9 ст. 25 Закону № 2464-VI в частині передачі свого обовязку зі сплати єдиного внеску повіреній на підставі договору доручення особі - ДП «Хімік», оскільки вчинив такі дії у передбачений чинним законодавством спосіб, у звязку з чим позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування спірних податкових вимог підлягають задоволенню.

Отже, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального, так і процесуального права, а позовні вимоги ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року в справі № 812/1576/16 залишити без змін.

Повне судове рішення 23 квітня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

ОСОБА_3