Справа № 140/463/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№857/3202/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року про відмову в забезпеченні позову у справі №140/463/19, головуючий суддя Димарчук Т.М., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області №083/19 від 21.02.2019 про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду заяву №2745/19 від 25.02.2019 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області №083/19 від 21.02.2019 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності до набрання рішенням суду по справі законної сили.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що вважає дану ухвалу Волинського окружного адміністративного суду незаконною та необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що оскаржуване рішення дисциплінарної палати КДКА Волинської області № 083/19 від 21.02.2019 року про притягнення позивача, як адвоката, до дисциплінарної відповідальності у справі за скаргою ОСОБА_2 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 3 (три) місяці є таким, що тимчасово обмежує позивача у можливостях здійснення незалежної професійної діяльності та отримання винагороди за дану діяльність. Зазначає, що внаслідок прийняття вказаного рішення, позивач тимчасово позбавлений як можливості здійснення адвокатської діяльності за вже укладеними угодами, так і можливості укладення нових угод в період дії рішення.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не здійснив оцінку обґрунтованості доводів позивача та безпідставно залишив по за увагою обставини, якими обґрунтована заява про забезпечення позову: 1) в адвокатському бюро ОСОБА_1 працює лише один адвокат - ОСОБА_1, інші працівники чи адвокати в бюро не працюють; 2) в провадженні у позивача, як адвоката, перебувають як кримінальні, так і цивільні справи, в межах яких укладено договори про надання правової допомоги, що підтверджується доданими до заяви документами. Усі ці справи, потребують правових знань з боку кваліфікованого юриста, усі клієнти не в змозі самостійно захистити свої права в суді в силу своєї юридичної необізнаності; 3) після внесення до Єдиного державного реєстру адвокатів України відомостей про оскаржене рішення КДКА Волинської області № 083/19 від 21.02.2019 року право позивача на здійснення адвокатської діяльності та права інших осіб на правову допомогу буде обмежене. Поновлення в повній мірі таких прав у випадку задоволення адміністративного позову стане неможливим, як для позивача, так і для осіб, яким він надає правову допомогу як адвокат.

Волинський окружний адміністративний суд ухвалив рішення в супереч Конституції України, оскільки відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в адміністративній справі про визнання протиправним та скасування рішення дисциплінарної палати КДКА Волинської області № 083/19 від 21.02.2019 року, суд першої інстанції усунув позивача від участі у справах, де він виступає в якості захисника або представника, чим порушив його права на здійснення незалежної професійної діяльності та гарантованого Конституцією України права на працю, оскільки позивач фактично буде позбавлений можливості надавати професійну правничу допомогу, що призведе до дострокового розірвання договорів та необхідності повернення гонорарів клієнтам.

Вважає, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення КДКА Волинської області № 083/19 від 21.02.2019 року істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, що в свою чергу бути мати вплив та негативні наслідки на його репутацію як адвоката.

Також вважає безпідставним та помилковим твердження суду першої інстанції, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення дисциплінарної палати КДКА Волинської області № 083/19 від 21.02.2019 року про притягнення його, як адвоката, до дисциплінарної відповідальності у справі за скаргою ОСОБА_2 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 3 (три) місяці є фактично вирішенням позовної вимоги, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову, оскільки вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на захист прав, свобод та інтересів позивача та інших осіб до ухвалення рішення в адміністративній справі.

З урахуванням наведеного просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти ноу ухвалу, якою заявою про забезпечення позову задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Крім того, долучив до матеріалів справи копію скороченого рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.04.2019р., яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області №083/19 від 21.02.2019 №083/19 про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції в задоволенні зави про забезпечення позову відмовив з тих підстав, що забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області №083/19 від 21.02.2019 про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці є фактично вирішенням позовної вимоги, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною четвертою статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

За приписами частин четвертої - шостої статті 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб'єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Предметом публічно-правового спору у даній справі є перевірка законності прийнятого відповідачем рішення №083/19 від 21.02.2019 про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що із оскаржуваного рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області №083/19 від 21.02.2019, не можливо зробити однозначний висновок про його протиправність. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення №083/19 від 21.02.2019 може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність рішення відповідача.

Таким чином, на час розгляду судом першої інстанції заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом не встановлено очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, так само як і не встановлено наявність обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України, зокрема, що захист прав, свобод та інтересів адвоката ОСОБА_1 стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також вірно зазначено судом першої інстанції, що зважаючи на незначний термін зупинення права на заняття адвокатською заявника (три місяці - з 21.02.2019 по 21.05.2019), вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Що стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції усунув позивача від участі у справах, де він виступає в якості захисника або представника, чим порушив його права на здійснення незалежної професійної діяльності та гарантованого Конституцією України права на працю, оскільки позивач фактично буде позбавлений можливості надавати професійну правничу допомогу, що призведе до дострокового розірвання договорів та необхідності повернення гонорарів клієнтам, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними та необґрунтованими, з наведених вище підстав щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційний суд вважає, що жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, останнім не наведено, а судом не здобуто. Також, на думку суду, позивачем не наведено достатнього обґрунтування, яке б надало суду можливість прийти до висновку про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення на час розгляду заяви про забезпечення позову.

Що стосується доводів апелянта про те, що оскаржуване рішення відповідача скасовано судом, то рішення суду першої інстанції не набрало законної сили, та крім цього вказана обставина не може бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на що в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року про відмову в забезпеченні позову у справі №140/463/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
В. З. Улицький
Повний текст постанови складено 18.04.2019р.