Справа № 2040/7038/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 р.Справа № 2040/7038/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Струкової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Білова О.В., м. Харків) від 11.12.2018 року (повний текст рішення складено 18.12.2018 р.) по справі № 2040/7038/18 за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маковій" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, зупинення видаткових операцій,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Головне управління ДФС у Харківській області, з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маковій", в якому просить суд:

- підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків;

- зупинити видаткові операції платника податків на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю "Маковій".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року було відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.05.2018 по справі № 752/6560/18 клопотання прокурора задоволено. Призначено позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства України щодо ТОВ «Маковій» (код за ) за період 2015-2017, проведення перевірки доручено співробітникам ГУ ДФС у Харківській області.

21 серпня 2018 року заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області прийнято наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Маковій, яким у зв'язку з надходженням ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.05.2018 по справі № 752/6560/18 (провадження №1-кс/752/3585/18) щодо призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Маковій» (код за ) за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, в рамках кримінального провадження №0000044 від 20.10.2017, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, п. 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1, ст. 75, п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб'єктами господарювання за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Маковій» (код за , за адресою: вул. Залізнична, буд. 76, м. Харків, 64107) з 21 серпня 2018 року тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2015 по 31.12.2017 з метою контролю за дотриманням ТОВ «Маковій» (код за ) вимог податкового законодавства України з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб'єктами господарювання. (а.с. 17)

21 серпня 2018 року головними державними ревізорами-інспекторами відділу моніторингу ризикових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області Малишком І.А. та Корбутом О.Ю. на підставі направлень та наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 8114 від 21 серпня 2018 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Маковій» (код за ) здійснено вихід за адресою ТОВ «Маковій» з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб'єктами господарювання за період діяльності з 01.01.2015 по 31.12.2017.

Позивач не допустив фахівців ГУ ДФС у Харківській області до проведення перевірки, про що було складено акт № 6467/20-40-14-12-11/ від 21.08.2018. (а.с. 20)

Позивачем були надані пояснення про причини недопуску до проведення перевірки, в яких зазначено про непогодження з ухвалою слідчого судді, відсутність інформації у позивача про її винесення, а також про оскарження вказаної ухвали, що свідчить про те, що ухвала вважається такою, що не набрала законної сили. (а.с. 18-19).

22.08.2018 заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області Хачатуряном Б.О. прийнято Рішення №35478 про застосування адміністративного арешту майна платників податків, в якому зазначено, що розглянувши звернення від 21.08.2018 №1850/20-40-14-12-14 та додані до нього матеріали управління аудиту Головного управління ДФС у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю «Маковій» (податковий номер 33816897), на підставі яких були з'ясовані обставини, передбачені п. п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, а саме, платник податків відмовився від проведення документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної наказом від 21.08.2018 №6162, за наявності законних підстав для її проведення та від допуску посадових осіб контролюючого органу, та яким вирішив: 1. застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю «Маковій» (податковий номер 33816897), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: 64107, Харківська область, м. Первомайський, вул. Залізнична, буд. 76. Надіслати рішення з вимогою тимчасово зупинити відчуження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Маковій» (податковий номер 33816897). (а.с.11)

Також в позовній заяві представник позивача зазначив, що звертався до суду з заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, зупинення видаткових операцій, в порядку, передбаченому ст. 283 КАС України, однак ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі № 2040/6976/18 від 23.08.2018 відмовлено у відкритті провадження за такою заявою, у зв'язку з чим був поданий даний позов.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив з того, що заявлені позовні вимоги не знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 94.1, пп. 94.2.3 п. 94.2, п. п. 94.4 - 94.6, 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України), адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт майна може бути повним або умовним.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.11 п. 78.1, абз. 1 п. 78.4, п. 78.5 ст. 78, п. п. 81.1, 81.2 ст. 81 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 ПК України.

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення наказу від 21.08.2018 р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Маковій стало наявність ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.05.2018 по справі № 752/6560/18.

Згідно зі ст. 533 Кримінального процесуального кодексу України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов'язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 532 Кримінального процесуального кодексу України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення. Ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Однак, як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що ухвалою Київського апеляційного суду від 24.10.2018 апеляційну скаргу директора ТОВ «Маковій» Устинова В.О. - задоволено частково. Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора та призначено позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства України щодо ТОВ «Маковій» (код за ) за період 2015-2017 - скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою призначено новий розгляд слідчим суддею клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 Коржа про надання дозволу на проведення документальної позапланової перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо ТОВ «Маковій» (код за ) за період 2015-2017.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 400 Кримінального процесуального кодексу України подання апеляційної скарги на вирок або ухвалу суду зупиняє набрання ними законної сили та їх виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, на момент звернення до суду з позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, зупинення видаткових операцій та на момент розгляду справи по суті ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року, яка була підставою для призначення перевірки, не була такою, що набрала законної сили через її оскарження.

За результатами розгляду апеляційної скарги відповідача від 27.08.2018, Товариства з обмеженою відповідальністю "Маковій", ухвала слідчого судді від 05.05.2018 ухвалою Київського апеляційного суду від 24.10.2018, скасована.

Щодо вимог про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих у банківських установах, які обслуговують ТОВ "Маковій", суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Таким чином, на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

Не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об'єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов'язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв'язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Крім того, частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках Товариства, відкритих в банківських установах.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 15.05.2018 р. (справа №820/2312/17).

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року по справі № 2040/7038/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.< Звіт >

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 22.04.2019 року