Справа № 813/1046/15
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/842/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» на рішення ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Брильовським Р.М., час ухвалення судового рішення 14 год 31 хв у м.Львові, час складання повного судового рішення 03 грудня 2018 року) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, за участю прокуратури Львівської області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» (далі ТзОВ «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА», товариство, позивач, платник податків) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення ОСОБА_1 митниці ДФС (далі контролюючий орган, відповідач-1) про відмову у внесенні змін до митних декларацій за заявами товариства від 16.01.2015 та 19.01.2015, а також дії щодо відмови у поверненні надміру сплаченого податку на додану вартість (далі ПДВ) за заявами від 16.01.2016 та 19.01.2015, визнати протиправною бездіяльність контролюючого органу щодо невнесення змін до митних декларацій за заявами від 16.01.2015 та 19.01.2015, а також бездіяльність щодо неповернення надміру сплачених сум ПДВ за заявами від 16.01.2015 та 19.01.2015 та стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» надмірно сплачені до бюджету суми ПДВ в розмірі 1 260 896,71 грн.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 22.11.2018, ухваленою за результатами нового розгляду після скасування Верховним Судом 28.08.2018 постанови цього суду від 15.05.2015 та ухвали ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 17.05.2015, у задоволенні позову було відмовлено.

Суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що товари, які були предметом імпорту відносяться є «медичними виробами». Стосовно вимог товариства про надання дозволу на внесення змін до митної декларації (далі МД) та вимог про повернення надмірно сплачених платежів вказав, що суди в цій частині не дослідили, чи відповідали відповідні дії митного органу встановленій законодавством процедурі, зокрема, Положенню про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21.05.2012 (далі Положення №450) та Митному кодексу України (далі МК України). Крім того, Верховний Суд вказав, що з наданих відповідачем відповідей від 31.01.2015 убачається, що питання стосовно внесення змін до МД за переліками заяв позивача від 16 та 19 січня 2015 року не вирішене взагалі, проте, висновки судів попередніх інстанції щодо відповідності дій митного органу вимогам ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 22.11.2018, ТзОВ «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне зясування всіх обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та прийняти постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що безумовне право на уточнення показників МД встановлено ст.269 МК України. На противагу цьому, в оскаржуваному рішенні наводяться норми, які не стосуються спірних правовідносин. Судом невірно розтлумачено Положення №450, яким прямо передбачено обовязок митних органів скласти аркуш коригування у випадку підтвердження повернення митних платежів з бюджету. При цьому, позивач чітко виконав встановлені законодавством процедурні вимоги, необхідні для повернення сум з бюджету. Крім того, висновок суду першої інстанції про неможливість внесення змін до МД, щодо відомостей, повязаних з перерахуванням сум митних платежів, що були сплачені за такою декларацією не відповідають дійсності з урахуванням чіткого алгоритму дій відповідачів, який передбачений наказом Державної митної служби України (далі ДМСУ) №618 від 20.07.2007, яким затверджено порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами» (далі Порядок №618), наказом Міністерства фінансів України №1145 від 06.11.2012, яким затверджено порядок оформлення аркуша коригування та визнання такими, що втратили чинність деяких наказів ДМСУ» (далі Порядок №1145) та наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України №883/1188 від 20.12.2013, яким затверджено порядок взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державіної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань» (далі Порядок №883/1188). При цьому, позивач вчинив усі необхідні дії для повернення коштів та внесення змін до МД. Апелянт також вважає необґрунтованими доводи відповідача та висновки суду першої інстанції з покликанням на п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки товариство не оскаржувало самостійно визначене грошове зобовязання, а ініціювало процедуру зменшення такого зобовязання та повернення передоплати. Щодо належності товарів до «медичних виробів», то дана обставина взагалі судом першої інстанції не розглядалася.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу, прокуратура Львівської області та ОСОБА_1 митниця ДФС просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Обґрунтування відзивів повністю дублюють зміст оскаржуваного судового рішення та відзивів на позовну заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_3, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (далі ГУ ДКСУ у Львівській області, відповідач-2) ОСОБА_4 та прокурора Шимін Н.М., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги товариства, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що в період з 01.07.2014 по 10.09.2014 товариство імпортувало на митну територію України товари (жіночі гігієнічні прокладки Naturella - код товару згідно УКТЗЕД 0 та жіночі гігієнічні тампони Tampax і Naturella - код товару згідно УКТЗЕД 0), митне оформлення яких здійснювалось відповідачем.

У митних деклараціях на імпорт вказаного товару позивачем зазначено ставку оподаткування з ПДВ 20%. При цьому під час митного оформлення позивачем до МД надано свідоцтва про державну реєстрацію таких товарів, як медичних виробів.

16.01.2015 та 19.01.2015 товариством були подані заяви на ім'я начальника митного органу про повернення надмірно сплачених митних платежів №16.01.2015-РGU від 16.01.2015 та №19.01.2015-РGU від 19.01.2015 на суму 577 952,04 грн та 682 944,67 грн відповідно з розрахунками переплати, які обґрунтовані тим, що до задекларованих за наданим переліком МД товарів помилково застосовано 20-відсоткову ставку ПДВ, у той час коли щодо них встановлена пільгова ставка 7%.

Одночасно з вказаними заявами ТзОВ «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» в електронній формі було подано заяви від 16 січня 2015 року за №16/01-001, №16/01-002, №16/01-003, №16/01-004, №16/01-005, №16/01-006, №16/01-007, №16/01-008, №16/01-009, №16/01-010, №16/01-011, №16/01-012, №16/01-013, №16/01-014, №16/01-015, №16/01-016, №16/01-017, №16/01-018, №16/01-019, №16/01-020, №16/01-021, №16/01-022, №16/01-023, №16/01-024, №16/01-025, №16/01-026, №16/01-027, №16/01-028, №16/01-029 (далі - заяви від 16.01.2015 в кількості 29 штук), від 19 січня 2015 року за №19/01-001, №19/01-002, №19/01-003, №19/01-004, №19/01-005, №19/01-006, №19/01-007, №19/01-008, №19/01-009, №19/01-010, №19/01-011, №19/01-012, №19/01-013, №19/01-014, №19/01-015, №19/01-016, №19/01-017, №19/01-018, №19/01-019, №19/01-020, №19/01-021, №19/01-022, №19/01-023, №19/01-024, №19/01-025, №19/01-026 (далі - заяви від 19.01.2015 в кількості 26 штук) про надання дозволу на внесення змін до МД за період з 01.07.2014 по 10.09.2014 щодо зазначення ставки ПДВ на рівні 7%, проти помилково заявлених 20%.

Листами контролюючого органу №13-70-25/37-878 від 31.01.2015 та №13-70-25/37-879 від 31.01.2015 платнику податків було повідомлено, що ввезені товари не відповідають поняттю «медичний виріб», імпорт яких дозволений за ставкою 7%, ставку ПДВ 20% позивачем заявлено самостійно та одночасно розяснено, що відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, відтак відсутні підстави для повернення зайво сплаченої частини податку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що внесення змін до МД після завершення митного оформлення можливе лише у разі наявності чітко встановлених підстав, зокрема, наявність відповідного письмового звернення декларанта про внесення змін, зміни стосуються саме відомостей про товари, відомості про товари не повязані з перерахуванням сум митних платежів за МД. При цьому, заявлені позивачем зміни у МД стосуються числових значень вже перерахованих (здійснених) митних платежів, які у разі внесення підлягатимуть перерахунку, що свідчить про те, що зазначені товариством відомості не є підставою для змін до МД. Суд також прийшов до висновку, що в контексті положень ст.90 МК України, зміна, доповнення чи відкликання МД можлива лише до моменту прийняття таких митним органом до митного оформлення. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивачем самостійно було визначено ставку ПДВ, тому таке в контексті положень п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню. Стосовно вимоги про стягнення коштів, суд першої інстанції вказав, що відповідні митні платежі за МД, про повернення яких йдеться у справі, не є надміру сплаченими, оскільки відповідають сумі самостійно нарахованих товариством податкових (грошових) зобовязань, які вважаються узгодженими. Не є, на думку суду першої інстанції, такі кошти і помилково сплаченими з урахуванням положень п.п.14.1.182 п.14.1 ст.14 ПК України.

Проте, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, до яких він прийшов з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Щодо належності товарів до «медичних виробів», Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.08.2018 зазначив, що висновок суду першої та апеляційної інстанції щодо неналежності товарів до «медичних виробів» є помилковим, а тому колегія суддів у відповідності до ч.5 ст.353 КАС України не вбачає підстав робити висновки щодо даного факту.

Стосовно вимог ТзОВ «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій та вимог про повернення надмірно сплачених митних платежів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.269 МК України, за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Частиною другою цієї статті передбачено, що внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення.

Відповідно до ч.7 ст.269 цього Кодексу, порядок внесення змін до митних декларацій визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.33 Положення №450, за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана. У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів. Дозвіл митного органу на зміну митної декларації, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі.

Згідно п.37 цього Положення, після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом подання у випадках, визначених МК України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової МД та оформлення її митним органом, заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4. Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі зокрема отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення.

Таким чином, МК України та Положення №450 визначають порядок дій (процедуру) митного органу у випадку отримання заяви декларанта про надання дозволу на внесення змін до МД. Відповідний дозвіл надається усно (п.38 Положення №450), а відмова повинна бути письмовою (чи в електронному вигляді), мотивованою та невідкладною (ч.1 ст.269 МК України).

Згідно ч.1-4 ст.301 МК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобовязаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до п.43.1-43.5 ст.43 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобовязання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобовязання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обовязковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобовязання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів : на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобовязання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за пять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом пяти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів на виконання вимог статті 43 ПК України визначає Порядок №618 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно абз.1, 2, 12 п.1, п.п.2, 3, 4 розділу ІІІ Порядку №618, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером субєкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків-юридичної особи, або прізвище, імя та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ митних платежів митного органу перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України № 611/147 від 20.07.2007, керівництвом відділу митних платежів митного органу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

За змістом п.7 розділу ІІІ цього Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за пять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Згідно п.11 розділу III Порядку №618, за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до ОСОБА_1 митниці ДФС із заявами від 16.01.2015 в кількості 29 штук та 19.01.2015 в кількості 26 штук, до якої додані копії всіх необхідних документів.

Однак, митним органом за результатами отриманої заяви не було вжито заходів та вчинено дій, визначених Порядком №618, тобто митницею не виконано процедурних обов'язків щодо алгоритму дій та повідомлено, що у митниці відсутні підстави для повернення частини сум ПДВ, які були сплачені при митному оформленні товару «прокладки гігієнічні», «тампони гігієнічні» та вчинення дій в рамках норм ст.269 МК України стосовно внесення змін до МД, оскільки ввезені товари не відповідають поняттю «медичний виріб», імпорт яких дозволений за ставкою 7%, ставку ПДВ 20% позивачем заявлено самостійно, а також розяснено, що згідно п.56.11 ст.56 ПК України податкове зобовязання, яке самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Проте, колегія суддів вважає вказані обставини відмови формальними, оскільки відповідачем не зазначено недоліків поданих заяв, а висновки про те, що ввезені товари не відповідають поняттю «медичний виріб» спростовано висновками Верховного Суду у вказаній справі, а тому суд вважає відмову Лььвівської міської митниці ДФС такою, що позбавляє позивача права на повернення надмірно сплачених митних платежів.

При цьому, відповідно до п.п.1, 5-8 розділу 3 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №643 від 18.07.2017 (в редакції, чинній на час розгляду справи), повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).

Заява платника податку, висновок, завізований керівником (заступником керівника) Підрозділу, реєстри висновків за відповідними платежами, підготовлені за формами згідно з додатками 1, 2 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1146 від 15.12.2015, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31.12.2015 за №1679/28124 та акт звірки (у разі складання) подаються керівнику (заступнику керівника) митниці ДФС для прийняття рішення та підписання висновку і реєстрів за відповідними платежами.

Висновок реєструється в журналі реєстрації висновків про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - Журнал реєстрації висновків про повернення платежів з державного бюджету), який ведеться Підрозділом за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Митниця у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства).

Таким чином, з урахуванням встановлених по справі фактичних обставин, беручи до уваги наведені вище правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 митницею ДФС не було дотримано вимог чинного законодавства, яким врегульовано підстави та порядок повернення надмірно сплачених митних платежів, не прийнято відповідного рішення за результатами розгляду заяв платника податків, при цьому лист, яким товариство було повідомлене про відсутність підстав для їх задоволення, не є таким рішенням у розумінні зазначених вище правових актів.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що у спірному випадку мали місце протиправні дії з боку ОСОБА_1 митниці ДФС щодо невнесення змін до митних декларацій за заявами платника податків, а також неповернення за вказаними заявами сплачених надміру сум ПДВ, а не рішення та бездіяльність.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у Львівській області сплачених сум, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В ухвалі Верховного суду України від 12.11.2014 (справа № 21-391а14) встановлено, що якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК, статті 43 ПК і статті 45 БК, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митним органом, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) і з здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.04.2014 (справа № 21-21а14).

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що з метою захисту порушених прав позивача необхідним та правильним є зобовязання ОСОБА_1 митниці ДФС розглянути заяви товариства про повернення надміру сплачених сум ПДВ відповідно до Порядку №643, який чинний на час ухвалення постанови, враховуючи висновки суду, викладені у судовому рішенні.

Згідно ч.1 ст.9, ст.72, ч.ч.1, 2, 5 ст.77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» задовольнити частково.

Рішення ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року по справі №813/1046/15 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, за участю прокуратури Львівської області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_1 митниці ДФС з невнесенні змін до митних декларацій за заявами Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» від 16 січня 2015 року за №16/01-001, №16/01-002, №16/01-003, №16/01-004, №16/01-005, №16/01-006, №16/01-007, №16/01-008, №16/01-009, №16/01-010, №16/01-011, №16/01-012, №16/01-013, №16/01-014, №16/01-015, №16/01-016, №16/01-017, №16/01-018, №16/01-019, №16/01-020, №16/01-021, №16/01-022, №16/01-023, №16/01-024, №16/01-025, №16/01-026, №16/01-027, №16/01-028, №16/01-029, від 19 січня 2015 року за №19/01-001, №19/01-002, №19/01-003, №19/01-004, №19/01-005, №19/01-006, №19/01-007, №19/01-008, №19/01-009, №19/01-010, №19/01-011, №19/01-012, №19/01-013, №19/01-014, №19/01-015, №19/01-016, №19/01-017, №19/01-018, №19/01-019, №19/01-020, №19/01-021, №19/01-022, №19/01-023, №19/01-024, №19/01-025, №19/01-026, а також з неповернення за заявами Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» №16.01.2015-PGU від 16.01.2015, №19.01.2015-PGU від 19.01.2015 сплачених надміру сум податку на додану вартість.

Зобовязати ОСОБА_1 митницю ДФС розглянути заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТЕР ЕНД ГЕМБЕЛ УКРАЇНА» про повернення надміру сплачених сум податку на додану вартість у відповідності до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №643 від 18 липня 2017 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 року за №976/30844.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 19.04.2019.