Справа № 126/439/19
Суддя: Моцний В. С.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 126/439/19
Провадження № 2-а/151/3/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Моцного В.С.

при секретарі: Сутовській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін адміністративну справу №126/439/19 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП у м.Одеса ДПП лейтенанта поліції Левко Марії Володимирівни про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до поліцейського УПП у м.Одеса ДПП лейтенанта поліції Левко Марії Володимирівни про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що 09.01.2019 року поліцейським УПП у м.Одеса ДПП Левко М.В. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 гривень за те, що він 09.01.2019 року близько 10 години керуючи транспортним засобом HYUNDAY SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі М05 Київ-Одеса рухався зі швидкістю 80 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості в 50 км/год, чим перевищив швидкість на 30 км/год, порушивши п.п.12.9 Правил дорожнього руху. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM LTI20/20 №000523.

Позивач вважає, що Правила дорожнього руху не порушував, а дії поліцейського щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є протиправними, оскільки постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а його права та обов'язки взагалі не роз'яснювались, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу відповідачем отримано 11.03.2019 року, але ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було.

Частиною 5 статті 175 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

04 квітня 2019 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Від представника УПП в Одеській області ДПП надійшли пояснення та заява в яких просив дану позовну заяву залишити без задоволення, та залишити даний адміністративний позов без розгляду, оскільки рядовою поліції було законно винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, який порушив ПДР, що підтверджено долученими до поясненнями фотознімками. Крім того, зазначив, що позивачем не надано доказів, які б підтвердили обставини викладені в позові, а також ним пропущено строк на подання відповідної позовної заяви.

Позивачем надано письмові пояснення по даній справі, в яких зазначено, що представник Управління не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Зокрема не доведено того, що автомобіль під його керуванням рухався зі швидкістю 80 км/год саме в межах населеного пункту, що зводить нанівець усі інші доводи вказані в поясненнях. Просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи та інше.

Судом установлено, що 09.01.2019 року інспектором патрульної поліції роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Левко Марією Володимирівною було винесено постанову серія НК №027776 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Відповідно до змісту постанови, водій керував транспортним засобом HYUNDAY SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі М05 Київ-Одеса (403 км) виправлено на ( 401км) рухався зі швидкістю 80 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості в 50 км/год, чим перевищив швидкість на 30 км/год, порушивши п.п.12.9 Правил дорожнього руху. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM LTI20/20 №000523.

Згідно до положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на те, що в поясненнях представника УПП в Одеській області ДПП не надано доказів, які б підтвердили порушення правил дорожнього руху позивачем, а долучені до пояснень фотознімки та наведених у ньому показників технічного засобу вбачається, що 09.01.2019 року о 10:08:18 год на 401 км автодороги М05 рухався автомобіль схожий на Хюндай Санта Фе зі швидкістю 80 км/год. Дане фото не є доказом вчинення позивачем правопорушення відображеного у постанові відповідача серії НК №027776 від 09.01.2019 року, оскільки в зазначеній постанові вказано, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП 09.01.2019 року о 10-07 год. на автодорозі М05 (403 чи 401) км, що суперечить змісту даних, вказаних на фото в контексті зазначення часу та місця правопорушення. Крім того, відображений на фото автомобіль не містить ідентифікуючих ознак, які б вказували на те, що він належить позивачу, або використовувався ним. Також, як доказ вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення, вказано показники приладу TruCAM. Відповідно до загальнодоступних даних МВС, які поширені Прес-службою даного відомства в мережі Інтернет вбачається, що патрульна поліція використовує прилад TruCAM лише відповідно до визначених місць, що визначені в таблиці, розповсюдженій МВС та із розміщенням відповідних знаків, що повідомляють про проведення фото фіксації адміністративних порушень, тобто на трасі М05 в межах Одеської області даний прилад може бути розміщений на відрізку автодороги 415-463, що унеможливлює фіксацію правопорушень на відрізку дороги вказаному у постанові (401 чи 403 км).

Також, слід зазначити, що відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення , затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.07.2016 року №725, зокрема п.10 Глави 3 - бланк постанови заповнюється розбірливим почерком; не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанову підписано особою, щодо якої її винесено; у разі допущення порушень при оформленні постанови її заповлений бланк вважається зіпсованим. У оспорюваній постанові наявне виправлення щодо місця вчинення правопорушення "401 км" "403 км", що є порушенням даної Інструкції, оскільки відсутні будь-які записи відповідача про підтвердження достовірності виправлення.

Твердження представника УПП в Одеській області ДПП на те, що позивачу, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності було роз'яснено права та обов'язки шляхом відображення їх змісту на звороті постанови не відповідає п.4 Глави 3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення , затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.07.2016 року №725, де зазначено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права, передбачені ч.1 ст.268 КУпАП та ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України.

Положеннями ст.251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються пр. нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду для оскарження зазначеної постанови позивачем, суд вважає їх поважними, оскільки вони полягали у визначенні підсудності даної справи.

Крім того, представник відповідача у своїх поясненнях вказує на те, що позивачем не надано доказів, які б спростовали факт, порушення ПДР.

Проте, відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, повинен був доводити правомірність свого рішення, посилаючись на належні докази, однак відповідач свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її. Належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду представлено не було.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином суд вважає, що позивача було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки в матеріалах про скоєння адміністративного правопорушення відсутні докази скоєння цього правопорушення, що дає суду підстави вважати, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення і у відповідності до ч. 2 ст. 247 КпАП України ці обставини, виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, а розпочате підлягає закриттю, тому вищезазначена постанова підлягає скасуванню.

При цьому дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, а відтак є протиправними.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 62 Конституції України ст.ст. 122 ч.1, 251, 254, 255, 283, 289, КУпАП, ст.ст. 5, 14, 72-79, 139, 205, 241-246, 260-262, 286 КАС України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №027776 винесену 09.01.2019 року інспектором патрульної поліції роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Левко Марією Володимирівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чечельницький районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 квітня 2019 року.

Суддя