Справа № 200/585/19-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 р. Справа№200/585/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стойки В.В.,

при секретарі Дідевич І.О.,

за участю:

представника позивача Бичкова О.Є

представника відповідача Яковлевої А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Донецккокс» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування в частині податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Донецькокс» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.09.2018 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору за 2015 рік на суму 611 350,30 грн, штрафних санкцій в розмірі 155 903,80 грн. та пені в розмірі 109 228,81 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував безпідставністю прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення. В період до 24.12.2015 року Товариство, як платник податку, здійснювало діяльність на тимчасово окупованій території України і не має змогу пред'явити первинні документи за відповідний період, на підставі яких здійснювався облік доходів та витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єкту оподаткування. Позивачем у відповідності до підпункту 38.11. пункту 38 розділу XX «Перехідні положення Податкового кодексу України, була подана відповідна заява, про неможливість вивезення або/та втрату первинних документів, з викладом обставин, що унеможливлюють вивезення первинних документів, за зазначеним податковим (звітним) періодом та загальний перелік документів Зазначене повідомлення було отримано контролюючим органом 06.03.2018 року та прийнято до розгляду. На його підставі період, охоплений перевіркою був змінений та встановлений з 24.12.2015 року - 31.12.2017 року. Втім у порушення вищезазначеної норми Податкового кодексу України податковим органом пунктом 3.4.5 Акту перевірки посадовими особами Головного управління ДФС у Донецькій області було встановлено порушення діючого податкового законодавства з утримання та сплати військового збору в тому числі за 2015 рік - 611 350,31 грн.: за 1 квартал - 130 455,15; 2 квартал - 187 462,72, З квартал - 224 159,97 грн, 4 квартал - 199 727,61 грн. Тобто відповідач протиправно спірним податковим повідомленням-рішенням донарахував грошові зобов'язання за період 2015 року, який було зазначено у повідомленні про втрату документів та який згідно п. 38.11 розділу XX Податкового кодексу України контролюючі органи не вправі охоплювати будь-якою перевіркою.

Враховуючи наведене, просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року було залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 05 березня 2019 року.

05.03.2019 року підготовче засідання було відкладено на 21.03.2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 11 квітня 2019 року.

Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на наведені у письмовому відзиві обставини.

Вказував на те, що оскільки позивач перереєструвався на підконтрольній території України та зазначені ним у податковій звітності суми доходу у вигляді заробітної плати, які є об'єктом оподаткування військовим збором, не піддавались відповідачем сумніву, податковим органом згідно з пунктом 38.11 підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу, за результатами перевірки у зв'язку з несплатою воєнного збору прийняте спірне податкове повідомлення-рішення.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача у судовому засідання наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав визначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство «Донецьккокс» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 00191112, місцезнаходження: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Нахімова, 116, корпус «А», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Приватне акціонерне товариство «ДОНЕЦЬККОКС» перебувало на податковому обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Донецька ГУ ДФС у Донецькій області з 11.12.1995 року по 24.12.2015. До грудня 2015 року здійснювало господарську діяльність на непідконтрольній Україні території (м. Донецьк).

З 24.12.2015 товариством зареєстровано нове місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, просп. Нахімова, 116а.

Податковим органом було проведено документальну планову перевірку Приватного акціонерного товариства «ДОНЕЦЬККОКС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017..

Актом перевірки від 08.08.2018 №849/05-99-14-15/00191112 встановлено порушення ПРАТ «ДОНЕЦЬККОКС» вимог п.18.1 ст.18, абз.2 п.57.1 ст.57, п.п.168.1.2 п. 168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2. ст. 176, п.п. 1.4 п.п.1.5 п.п. 1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України (Далі ПКУ), а саме підприємством не нараховано та не сплачено (не перераховано) до бюджету військовий збір у загальній сумі 994 700,08 грн., а саме : за 2015 рік у сумі - 611 350,31 грн., за 2016 рік в розмірі 349 950,73 грн., за 2017 рік у розмірі - 33 399,04 грн., із сум доходу у формі заробітної плати, нарахованої та виплаченої робітникам підприємства. Тобто, данні податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) встановлено, що заробітна плата працівникам нараховувалась та виплачувалась, податок на доходи фізичних осіб нараховувався та утримувався, військовий збір не нараховувався та не перераховувався за період з 2015 по 2 квартал 2017 року.

Позивач 15.08.2018 року надав заперечення до акту перевірки, які були залишені відповідачем без задоволення згідно з відповіддю від 29.08.2018 року.

На підставі акту перевірки податковим органом було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення № від 03.09.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору, штрафу та пені на загальну суму 1 426 63,23 грн.

21.09.2018 року позивачем було оскаржено в адміністративному порядку прийняте податкове повідомлення-рішення до ДФС України.

За результатами розгляди скарги від 20.11.2018 року скаргу було залищено без задоволення, а податкове повідомлення - рішення без змін.

Як вже зазначалось судом, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення в частині збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору за 2015 рік на суму 611 350,30 грн., штрафних санкцій в розмірі 155 903,80 грн. та пені в розмірі 109 228,81 грн.

Предметом даного спору є правомірність прийнятого спірного податкового повідомлення - рішення, яким було збільшено грошове зобов'язання з військового збору та застосовано штрафні санкції, а також нарахування пені за 2015 рік.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Підпунктом 75.1.2. п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пп.83.1.1-83.1.2 пункту 83.1 ст.83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, в тому числі документи, визначені цим Кодексом та податкова інформація.

Пункт 85.2. ст.85 Податкового кодексу України встановлює обов'язок платника податків надавати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пунктів 44.1. ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.3. ст.44 Податкового кодексу України встановлює зобов'язання платника податків забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з пунктом 44.6. ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Отже, зазначені приписи Податкового кодексу зобов'язують платника податків вести облік на підставі первинних документів, які він повинен зберігати та надавати податковому органу при проведенні перевірки, а у разі їх ненадання вважається, що такі документи відсутні.

Разом з цим, Податковим кодексом України встановлені спеціальні правила щодо пред'явлення первинних документів для окремих платників податків.

Так приписами підпунктом 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, до завершення проведення антитерористичної операції та/або операції Об'єднаних сил (ООС), до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, вільної економічної зони "Крим" і не можуть пред'явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Підстави неможливості пред'явлення первинних документів:

первинні документи втрачені (знищені чи зіпсовані) у зв'язку з проведенням антитерористичної операції;

первинні документи знаходяться на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, вільної економічної зони "Крим" і їх неможливо вивезти або їх вивезення пов'язане з ризиком для життя та здоров'я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв'язку з іншими адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент за місцем свого обліку подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв'язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від'ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від'ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів та/або операції Об'єднаних сил (ООС) запроваджується мораторій на проведення будь-яких перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків/податковому агенту стане відомо про втрату цих документів, такий платник податків/податковий агент зобов'язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.

Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не можуть бути перевірені контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення проведення антитерористичної операції.

Зазначені в цьому підпункті положення застосовуються до платників податків/податкових агентів, які станом на 1 квітня 2017 року здійснили зміну свого місцезнаходження (місця проживання) з тимчасово окупованої території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення на іншу територію України та сплачували податки до бюджету в період проведення антитерористичної операції згідно з цим Кодексом.

Платник податків/податковий агент не може застосовувати положення цього підпункту щодо податкових (звітних) періодів після перереєстрації підприємства на іншій території України.

У податкових (звітних) періодах, зазначених у відповідному повідомленні, не може бути переглянуто у бік збільшення суми податкових зобов'язань з податків і зборів, задекларовані в податкових деклараціях за вказані податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, задекларовані в податкових деклараціях/розрахунках за вказані податкові (звітні) періоди, у бік збільшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлені в податкових деклараціях за вказані звітні періоди.

Отже приписами вищезазначеної норми податковому органу заборонено проводити перевірку платника податку, у тому числі після завершення проведення антитерористичної операції, якій подав відповідне повідомлення про втрату первинних документів, та донараховувати йому грошове зобов'язання, штраф та пеню.

Як було встановлено у судовому засіданні після перереєстрації на підконтрольній території України позивач надав на адресу Головного управління ДФС у Донецькій області повідомлення про неможливість вивезення первинних документів за період з січня 2014 року по грудень 2015 року (а саме до 24.12.2015р.), внаслідок втрати контролю над підприємством, яке було розташоване на тимчасово окупованій території.

Зазначене повідомлення було отримано контролюючим органом 06.03.2018 року та прийнято до розгляду. Зазначена обставина також підтверджується відповідачем в акті перевірки, у зв'язку з чим останнім, період, охоплений перевіркою був змінений та встановлений з 24.12.2015 року .

Таким чином, позивач виконав всі умови для застосування до нього спеціальних правил, встановлених підпунктом 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Разом з цим, відповідачем у порушення вимог приписів Податкового кодексу було донараховано грошове зобов'язання з військового збору, штраф та пеня за період до 24.12.2015 року, тобто той самий період, який позивач зазначив в своєму повідомленні.

Суд не приймає доводи відповідача, щодо правомірності донарахування податкового зобов'язання, штрафних санкцій та пені у зв'язку відсутності у нього сумніву до зазначених позивачем у податковій звітності сум доходу у вигляді заробітної плати, які є об'єктом оподаткування військовим збором з огляду на наступне.

Підпункт 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України встановлює, що доведення відсутності підстав для застосування положень цього підпункту покладається на контролюючий орган.

У разі відмови контролюючого органу у застосуванні положень цього підпункту контролюючий орган зобов'язаний видати вмотивоване рішення у строк не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків/податкового агента, в якому зазначаються підстави та докази такої відмови.

Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

Як вбачається з матеріалів справи рішення про відмову застосування положень підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України відповідачем не приймалось.

Отже, з урахуванням вищезазначених положень, не піддавати сумніву показники податкової звітності є обов'язком відповідача. Тому зазначена обставина не може бути підставою для нарахування платнику податків грошового зобов'язання, штрафу та пені у розумінні підпункту 38.11 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору за 2015 рік на суму 611 350,30 грн., штрафних санкцій в розмірі 155 903,80 грн. та пені в розмірі 109 228,81 грн.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб'єктом владних повноважень доказів правомірності прийнятого спірного рішення в частині збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору за 2015 рік на суму 611 350,30 грн., штрафних санкцій в розмірі 155 903,80 грн. та пені в розмірі 109 228,81 грн. суду не доведено.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Донецккокс» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування в частині податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.09.2018 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору за 2015 рік на суму 611 350,30 грн, штрафних санкцій в розмірі 155 903,80 грн. та пені в розмірі 109 228,81 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Донецькій області (; 87526, Донецька область м. Маріуполь, вул.130 Таганрогської дивізії, буд. 114) на користь Приватного акціонерного товариства «Донецккокс» (, 87534, Донецька обл., м. Маріуполь, пр.Нахимова, 116, корпус «А») судовий збір у розмірі 13 147 ( тринадцять тисяч сто сорок сім гривень) 24 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 11 квітня 2019 року.

Повний текст рішення складено 19 квітня 2019 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Стойка В.В.