Справа № 1540/3448/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/3448/18

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 22 жовтня 2018 року у складі суду судді: Катаєвої Е.В. в місті Одесі по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі Командування ВМС ЗСУ), командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 у якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо незаконного відправлення його у другу частину чергової відпустки на 2018 рік, залишення виконання його обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 на не уповноваженої на те особи, та зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил скасувати наказ (по стройовій частині) від 25.05.2018 року №100 (та зміни до нього: наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил (по стройовій частині) від 31.05.2018 року №103);

визнати протиправними дії відповідача у відношенні нього щодо накладення безпідставно та незаконно дисциплінарного стягнення та зобов`язати відповідача скасувати наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил від 05.05.2018 №67 про результати перевірки стану службового (несекретного) діловодства військової частини НОМЕР_1 ;

визнати дії відповідача у відношенні нього щодо накладення безпідставно та незаконно дисциплінарного стягнення «сувора догана» та зобов`язати відповідача скасувати наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил від 24.05.2018 р. №167 АГЧ;

визнати протиправними дії відповідача щодо незаконного зменшення премії в частині грошового забезпечення (заробітної плати) та зобов`язати відповідача скасувати наказ (внести зміни до наказу) Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил від 06.06.2018 р. №180/АГЧ «Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року» та викласти у редакції про преміювання його розмір премії - 20%.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року за клопотанням позивача залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання дій Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил протиправними щодо накладення безпідставно та незаконно дисциплінарного стягнення «сувора догана» та зобов`язання Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил скасувати наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил від 24.05.2018 року №167 АГЧ.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом щодо вимог про визнання протиправними дії щодо незаконного відправлення у другу частину чергової відпустки на 2018 рік, та залишення виконання обов`язків ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , на не уповноважену на те особу, та зобов`язання Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил скасувати наказ (по стройовій частині) від 25.05.2018 року №100 (та зміни до нього: наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил (по стройовій частині) від 31.05.2018 року № 03).

Залишено без розгляду позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними дії у відношенні нього щодо накладення безпідставно та незаконно дисциплінарного стягнення та зобов`язання скасувати наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил від 05.05.2018 №67 про результати перевірки стану службового (несекретного) діловодства військової частини НОМЕР_1 .

Вирішено продовжити розгляд справи у межах заявлених позовних вимог про визнання протиправними дії щодо незаконного відправлення у другу частину чергової відпустки на 2018 рік, та залишення виконання обов`язків ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , на не уповноважену на те особу, та зобов`язання Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил скасувати наказ (по стройовій частині) від 25.05.2018 року №100 (та зміни до нього: наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил (по стройовій частині) від 31.05.2018 року №103); про визнання протиправними дії щодо незаконного зменшення премії в частині грошового забезпечення (заробітної плати) та зобов`язання скасувати наказ (внести зміни до наказу) Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил від 06.06.2018 року №180/АГЧ «Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року» та викласти у редакції про преміювання його розмір премії - 20%.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Скасовано наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 25.05.2018 року №100 та наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 31.05.2018 року №103 «Про внесення змін до наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 25.05.2018 року №100». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог повністю. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, при здійсненні перевірки не врахувало вимоги наказів про персональну відповідальність та ставилося до апелянта упереджено, не об`єктивно. Також Командувач Військово-Морських Сил Збройних Сил України при перевірці про усунення недоліків, своїм рішенням оголосив догану, що привело до видання безпідставних та незаконних наказу №67 від 05.05.2018 року та наказу №180/АГЧ від 06.06.2018 року відповідно до незаконного утримання частини грошового забезпечення. Крім того, апелянт зазначає, що Командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил в порушення вимог чинного законодавства проведено службову перевірку, а не службове розслідування не провело, що на думку апелянта є юридично різними речами. ОСОБА_1 вказує, що наказ №67 від 05.05.2018 року був виданий без проведення службового розслідування, яке призначається у разі якщо за характером вчиненого правопорушення на військовослужбовця буде накладено дисциплінарне стягнення, застосування якого призведе до позбавлення військовослужбовця премії повністю або частково, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, накладення дисциплінарного стягнення, внаслідок чого військовослужбовець буде понижений у посаді, понижений у військовому званні, позбавлений військового звання, звільнений з військової служби.

Отже, апелянт просить суд визнати дії Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України протиправними щодо незаконного зменшення премії в частині грошового забезпечення (заробітної платні) та зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України скасувати наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 06.06.2018 р. №180/АГЧ «Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року», внести зміни, викласти в новій редакції та зобов`язати виплатити премію у розмірі 20%.

Відповідач/командувач Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірал ОСОБА_2 , надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідач вважає, що накази Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 06.06.2018 р. №67 та №180/АГЧ «Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року» видані з додержанням чинного законодавства та в межах компетенції, оскільки позбавлення позивача частини премії є наслідком дисциплінарного стягнення, яке було накладене за неналежне виконання службових обов`язків, що прямо пов`язано з проходженням позивача військової служби.

Позивач/ ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що накази Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 06.06.2018 р. №67 та №180/АГЧ «Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року» безпідставні та незаконні, та просить скасувати їх.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходить службу у Збройних Сил України з 01.08.1991 року, з вересня 2014 року виконує обов`язки начальника науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум», якій з 2016 року входить до складу Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Він є вдівцем, має сина 2002 року народження та доньку 1999 року народження, має інвалідність ІІ гр. (Т. 1 а.с. 28-32).

05.05.2018 року Командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил ОСОБА_2 виданий наказ №67 «Про результати перевірки стану службового (несекретного) діловодства військової частини НОМЕР_1 », яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення догана (Т. 1 а.с. 80-81).

25.05.2018 року Командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил України виданий наказ №100 від 25.05.2018 року, пп. 3.2 якого визначено вважати таким, що вибув у чергову відпустку за 2018 рік полковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , з проведенням відпустки у м. Одеса. Термін відпустки: 37 діб (друга частина з урахуванням святкових днів) з 26 травня 2018 року по 01.07.2018 року. Допустити до тимчасового виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 капітана 1 рангу ОСОБА_3 , заступника командира військової частини НОМЕР_1 , та вважати таким, що з 26 травня 2018 року до тимчасового виконання обов`язків приступив. Підстава: графік щорічних відпусток за 2018 рік. З наказом позивач ознайомлений 29.05.2018 року (Т. 1 а.с. 73).

Позивач 29.05.2018 року подав рапорт на ім`я Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України ОСОБА_2 , яким доповів про неможливість виконання п. 3.2 наказу від 25.05.2018 року №100 з огляду на те, що він суперечить чинному законодавству. Позивач просив скасувати наказ №100 від 25.05.2018 року (Т. 1 а.с. 77-78).

31.05.2018 року листом за №154/11/1671 позивач повідомлений, що відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, одним з принципів будівництва і керівництва Збройних Сил України є, зокрема, надання командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків, віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Ураховуючи викладене позивачу запропоновано виконати наказ №100 від 25.05.2018 року, та у зв`язку з тим, що наказ було доведено 29.05.2018 року, до наказу №100 від 25.05.2018 року внесено зміни, та термін відпустки рахуватиметеся з 01.06.2018 року (Т. 1 а.с. 75).

Пунктом 5 наказу №103 від 31.05.2018 року внесені зміни до наказу від 25.05.2018 року, а саме абзаци третій та четвертий пп. 3.1 п.3 викласти в наступній редакції «полковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , з проведенням відпустки у м. Одеса. Термін відпустки: 36 діб (друга частина з урахуванням святкового дня) з 01 червня 2018 року по 06 липня 2018 року. Допустити до тимчасового виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 капітана 1 рангу ОСОБА_3 , заступника командира військової частини НОМЕР_1 , та вважати таким, що з 01 червня 2018 року до тимчасового виконання обов`язків приступив. Підстава: лист командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 31.05.2018 року №154/11/1671 (Т. 1 а.с. 74).

01.06.2018 року листом за №154/11/1703 позивач вдруге повідомлено про відсутність підстав для скасування наказу №100 від 25.05.2018 року та викладено вимогу виконати наказ в частині убуття у чергову відпустку за 2018 рік (Т. 1 а.с. 76).

06.06.2018 року Командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України виданий наказ №180/АГЧ «Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року», яким вирішено виплатити премію за травень 2018 року командирам військових частин Військово-Морських Сил Збройних Сил України безпосереднього підпорядкування за їх особистий внесок у загальні результати служби (додаток 2). Згідно з додатком 2 ОСОБА_1 встановлений розмір премії 13,8%. Пунктом 6 Наказу визначено, що на підставі п.6 Тимчасового порядку встановлення щомісячного розміру премії військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого МОУ 17.02.2016 року, становити премію за травень 2018 року полковнику ОСОБА_1 , командиру військової частини НОМЕР_1 , у розмірі 60% від максимальної суми премії (дисциплінарні стягнення «Догана» - наказ від 05.05.2018 року №67, «сурова догана» - наказ від 24.05.2018 року №167/АГЧ (Т. 1 а.с. 84).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу проходження позивачем публічної служби в частині надання та вибуття його у відпустку, а також отримання відповідного розміру місячної премії.

Право на відпустку військовослужбовців та порядок їх надання регламентовані розділом VIII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153/2008), Законом України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України №2011-ХІІ), Законом України від 15.11.1996 року №504/96-ВР «Про відпустки».

Пунктом 180 розділу VIII Положення №1153/2008 встановлено, що військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України №2011-ХІІ. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються: щорічні відпустки: основна, додаткові, передбачені законом, творчі відпустки, соціальні відпустки.

Відповідно до ст. 10-1 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки».

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 13 ст. 10 Закону України «Про відпустки» щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються одинокій матері (батьку), які виховують дитину без батька (матері).

Згідно з п. 186 розділу VIII Положення №1153/2008 щорічна основна відпустка надається згідно з графіком відпусток на наступний рік, що до 1 грудня затверджується командиром (начальником), який має право надавати відпустки військовослужбовцям, і доводиться під підпис до відома кожного військовослужбовця. Щорічна основна відпустка надається військовослужбовцю з урахуванням необхідності підтримання постійної бойової готовності та проведення заходів з підготовки військових частин, часу використання відпусток у попередньому році, побажань і сімейних обставин військовослужбовця, висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Пунктом 188 Положення визначено, що облік відпусток, що надаються військовослужбовцям, та постійний контроль за наданням відпусток згідно із затвердженими графіками відпусток здійснюються штабами військових частин. Накази командирів (начальників) військових частин про надання щорічних основних відпусток видаються не пізніше ніж за два тижні до встановленого графіком відпусток строку на підставі рапорту військовослужбовця, розглянутого його прямим начальником.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач рапорт на відпустку не подавав, накази №100 від 25.05.2018 року про вибуття у відпустку позивача з 26.05.2018 року, та зміни внесені до нього наказом №103 від 31.05.2018 року про вибуття у відпустку позивача з 01.06.2018 року видані з порушенням вимог п. 188 розділу VIII Положення №1153/2008 щодо необхідності видання його не пізніше ніж за два тижні до встановленого графіком відпусток строку. Представником відповідачів також не надані належні та допустимі докази у спростування доводів позивача, а саме що він по графіку повинен був відбути у відпустку в серпні-вересні 2018 року, а також в спростування того факту, що позивач не вибув у відпустку, а знаходився на службі та виконував свої обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , тобто наказ №100 від 25.05.2018 року (зі змінами внесеними до нього наказом №103 від 31.05.2018 року) не був реалізованим.

Судом першої інстанції також вірно враховано, що позивач є одиноким батьком, який виховує дитину без матері та відповідно до п. 5 ч. 13 ст. 10 Закону України «Про відпустки» має право на щорічну відпустку за бажанням в зручний для нього час.

Щодо доводів апеляційної скарги про визнання протиправними дії щодо незаконного зменшення премії в частині грошового забезпечення (заробітної плати) та зобов`язання скасувати наказ (внести зміни до наказу) Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 06.06.2018 року №180/АГЧ «Про преміювання військовослужбовців за травень 2018 року» та викласти у редакції про преміювання його розмір премії - 20%, колегія суддів виходить з наступного.

Колегія суддів враховує те, що вимога щодо скасування наказу від 05.05.2018 року №67 залишена без розгляду, яким на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Крім того, колегія суддів зазначає про наявність у позивача дисциплінарних стягнень, що свідчить про відповідність наказу №1890/АГЧ від 06.06.2018 року вимогам законодавства, що не оспорюється позивачем.

Відповідно до пп. 2 п. 5 постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Відповідно до п. 31.1, п. 31.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та деяким іншим особам, затвердженої Наказом МОУ №260 від 11.06.2008 року, яка діяла на час видання наказу №1890/АГЧ від 06.06.2018 року та втратила чинність на підставі наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Преміювання здійснюється згідно з інструкцією про преміювання військовослужбовців, яка розробляється у військових частинах виходячи зі специфіки та особливостей виконання завдань конкретної військової частини і затверджується вищим командуванням. Конкретні показники позбавлення військовослужбовців премії повністю або частково встановлюються в межах випадків, передбачених пунктом 31.5 цієї Інструкції.

Розміри премії, але не менше 10 відсотків посадових окладів, установлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження служби.

Командир військової частини позбавляє премії частково за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником).

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно, залишив без розгляду частину позовних вимог в тому числі у зв`язку з пропущеним строком оскарження, а саме: визнання дій Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо накладення на позивача безпідставно та незаконно дисциплінарного стягнення протиправними та зобов`язання Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України скасувати наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 05.05.2018 №67 про результати перевірки стану службового (несекретного) діловодства військової частини НОМЕР_1 , то колегія суддів не надає оцінку судовому рішенні суду першої інстанції в цій частині, оскільки апеляційна скарга позивача не містить вимоги про скасування ухвали суду першої інстанції від 22.10.2018 року, якою як вище зазначено, вимогу щодо скасування наказу від 05.05.2018 року №67 залишено без розгляду.

При цьому колегія суддів наголошує, що на виконання вимог ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2019 року в частині уточнення вимог апеляційної скарги, апелянтом до суду було надано змінену та доповнену апеляційну скаргу (а.с. 197-201), в якій ОСОБА_1 чітко зазначив, що їм ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року про залишення без розгляду частини позовних вимог не оскаржується, а оскаржується виключно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог.

Щодо доводів апелянта про неможливість накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця та позбавлення його грошового забезпечення (премії) без проведення службового розслідування, колегія суддів вважає необґрунтованим та зазначає наступне.

Відповідно до статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до розділу VII Службові перевірки Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка.

Під час службової перевірки встановлюються: особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни; обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни; не виконані або не належно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки.

У разі необхідності уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного правопорушення, за фактом якого проведено службову перевірку, та ступеня вини військовослужбовця за результатами службової перевірки може бути проведено службове розслідування.

Колегія суддів наголошує, що одночасне проведення службової перевірки та службового розслідування не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, на ОСОБА_1 було накладене дисциплінарне стягнення «сувора догана» наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 24.05.2018 №167 «Про результати службової перевірки щодо порушення законів України «Про доступ до публічної інформації» (Т. 1 а.с. 116) та «Про звернення громадян» на підставі Акту службової перевірки від 17.05.2018 №33 (Т. 1 а.с. 142).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, в апеляційній скарзі не зазначено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки накази Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №67 та №180/АГЧ є такими що видані з додержанням чинного законодавства та в межах компетенції.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 22 жовтня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 22 жовтня 2018 року в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко