Справа № 1340/3580/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3027/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року з питань закриття провадження у справі (суддя Карпяк О.О., час ухвалення 17:19, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 18.02.2019 року),

в адміністративній справі №1340/3580/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Мостиського району Львівської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, Приватне підприємство «Архітектурно-планувальне бюро»,

про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_4 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради Мостиського району Львівської області, в якому, з урахуванням уточнення і збільшення позовних вимог, просила: 1) визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради Мостиського району Львівської області №61 від 30.05.2018 року «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в с. Дмитровичі по вул. Центральна гр. ОСОБА_3М.»; 2) визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради Мостиського району Львівської області №57 від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1834 га. цільове призначення якої змінюється із земель для іншого сільськогосподарського призначення у землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в с. Дмитровичі по вул. Центральна гр. ОСОБА_3, кадастровий номер ділянки :03:001:0036».

Відповідач і треті особи позову не визнали, в суді першої інстанції подали відзиви на адміністративний позов, просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 року задоволено заяву третьої особи ОСОБА_3 про закриття провадження в адміністративній справі. Закрито провадження у даній справі №1340/3580/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1, на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, у звязку із тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Розяснено позивачу право на звернення до суду із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 11.02.2019 року не погодилась позивач ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, з неповним зясуванням обставин справи та частковою невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому ухвала суду підлягає частковому скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскаржене позивачем рішення ОСОБА_2 міської ради Мостиського району Львівської області №61 від 30.05.2018 року «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в с. Дмитровичі по вул. Центральна гр. ОСОБА_3М.» було прийнято на виконання владних управлінських функцій щодо планування території відповідного населеного пункту. Тому спір щодо оскарження цього рішення ОСОБА_2 міської ради являється публічно-правовим і повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства. Вказує апелянт, що це рішення ОСОБА_2 міської ради являється самостійним індивідуальним актом і на підставі цього рішення в третьої особи не виникло право оренди земельної ділянки, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вказане рішення вичерпало свою дію і оскарження цього рішення стосується спору про право. Покликається також апелянт на судову практику Верховного Суду у справах із подібними правовідносинами.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 11.02.2019 р. в частині закриття провадження у справі в межах позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради Мостиського району Львівської області №61 від 30.05.2018 року «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в с. Дмитровичі по вул. Центральна гр. ОСОБА_3М.», а справу №1340/3580/18 в частині цих позовних вимог направити до Львівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада Мостиського району Львівської області подала суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 11.02.2019 року залишити в силі.

Треті особи ОСОБА_3 та ПП «Архітектурно-планувальне бюро» подали суду апеляційної інстанції письмові пояснення на апеляційну скаргу, у яких просять ухвалу суду першої інстанції від 11.02.2019 року залишити в силі, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач - це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ч.1, ч.3 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Із змісту наведених вище правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обов'язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб'єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб'єкт владних повноважень.

При цьому, юрисдикція адміністративних судів поширюється не на всі публічно-правові спори, а лише на ті спори, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і для яких законом не встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що завданням цивільного судочинства, відповідно до ст.2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Із матеріалів адміністративної справи видно, що спір у справі, що розглядається, стосується правомірності рішень ОСОБА_2 міської ради Мостиського району Львівської області №61 від 30.05.2018 року «Про затвердження детального плану території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в с. Дмитровичі по вул. Центральна гр. ОСОБА_3М.», та №57 від 22.11.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки».

Так, рішенням №61 від 30.05.2018 року вирішено такі питання : 1) затверджено ОСОБА_3 детальний план території розміщення земельної ділянки для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення в с. Дмитровичі по вул. Центральна площею 0,1834 га.; 2) надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення - на землі промисловості (для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) в с. Дмитровичі по вул. Центральна площею 0,1834 га. (кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0036), угіддя під будівлями та дворами, з метою передачі в оренду; 3) ОСОБА_3 подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на розгляд міської ради (а.с. 119, 144 Т.1).

Це рішення №61 від 30.05.2018 року прийнято за результатами розгляду відповідної заяви ОСОБА_3. Передумовою виготовлення розглядуваного детального плану території розміщення земельної ділянки було рішення ОСОБА_2 міської ради №59 від 27.09.2017 року про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення детального плану території цієї ж земельної ділянки в с. Дмитровичі по вул. Центральна площею 0,1834 га. для реконструкції автоваги під виробничі та складські приміщення (а.с. 27 Т.1).

Рішенням ОСОБА_2 міської ради №57 від 22.11.2018 року вирішено такі питання : 1) затверджено ОСОБА_3 проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки із земель іншого сільськогосподарського призначення на землі промисловості (11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) площею 0,1834 га. в с. Дмитровичі по вул. Центральна, 16/10 (кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0036), угіддя під будівлями та дворами, з метою передачі в оренду; 2) змінено цільове призначення земельної ділянки із земель іншого сільськогосподарського призначення на землі промисловості (11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) площею 0,1834 га. в с. Дмитровичі по вул. Центральна, 16/10; 3) надано ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1834 га. в с. Дмитровичі по вул. Центральна, 16/10 (кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0036) в оренду терміном на 15 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, угіддя під будівлями та дворами, землі промисловості; 4) уповноважено ОСОБА_3 для проведення державної реєстрації права комунальної власності за ОСОБА_2 міською радою; 5) укласти ОСОБА_3 договір оренди з ОСОБА_2 міською радою та зареєструвати його згідно чинного законодавства (а.с. 168, 205 Т.2).

Таким чином, колегія суддів враховує, що усі вказані вище рішення ОСОБА_2 міської ради, в тому числі і оскаржені позивачем рішення №61 від 30.05.2018 року та №57 від 22.11.2018 року прийняті в межах однієї процедури щодо передачі ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки площею 0,1834 га. в с. Дмитровичі по вул. Центральна, 16/10 (кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0036).

Обидва оскаржені рішення ОСОБА_2 міської ради охоплюються одними і тими ж правовідносинами між органом місцевого самоврядування ОСОБА_2 міською радою та заявником ОСОБА_3, з приводу бажаного отримання останнім розглядуваної земельної ділянки в оренду.

Матеріалами справи також підтверджується, що в кінцевому результаті цієї процедури щодо передачі ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки було укладено договір оренди землі від 15.01.2019 року між орендодавцем ОСОБА_2 міською радою та орендарем ОСОБА_3, за яким передається земельна ділянка загальною площею 0,1834 га. кадастровий номер :03:001:0036 в оренду на 15 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться в с. Дмитровичі по вул. Центральна, 16/10 Мостиського району Львівської області. Ця земельна ділянка була передана ОСОБА_3 згідно акту прийомупередачі земельної ділянки від 15.01.2019 року (а.с. 162-167, 169 Т.2).

Із матеріалів адміністративної справи та змісту позову видно, що позовні вимоги обґрунтовуються необхідністю захисту права позивача ОСОБА_1 як суміжного землекористувача (згідно договору оренди землі від 24.05.2017 року).

Метою позову являється недопущення/припинення отримання третьою особою ОСОБА_3 в оренду розглядуваної земельної ділянки площею 0,1834 га. кадастровий номер :03:001:0036 в в с. Дмитровичі по вул. Центральна, 16/10 Мостиського району Львівської області.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з рішеннями відповідача субєкта владних повноважень, які прийняті в процесі (процедурі) надання ОСОБА_3 в оренду цієї розглядуваної земельної ділянки площею 0,1834 га. кадастровий номер :03:001:0036.

Колегія суддів зазначає, що спірним рішенням ОСОБА_2 міської ради №61 від 30.05.2018 року затверджено ОСОБА_3 детальний план території лише щодо розглядуваної земельної ділянки площею 0,1834 га. кадастровий номер :03:001:0036 в в с. Дмитровичі по вул. Центральна, 16/10 Мостиського району Львівської області. Це рішення №61 від 30.05.2018 року як і інше спірне рішення №57 від 22.11.2018 року не виходять за межі процедури щодо передачі ОСОБА_3 в оренду однієї земельної ділянки площею 0,1834 га. кадастровий номер :03:001:0036.

Судом першої інстанції вірно враховано, що публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад і участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Судом у даній справі встановлено, що оспорювані рішення ОСОБА_2 міської ради є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпли свою дію внаслідок їх виконання і з прийняттям яких виникли цивільні правовідносини, зокрема, у третьої особи ОСОБА_3 право оренди земельної ділянки, як речове право.

Тобто, оскаржувані ненормативні акти суб'єкта владних повноважень вичерпали свою дію у зв'язку з їх реалізацією. Таким чином, виник спір про цивільне право і подальше оспорювання рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виникло таке право, не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

Отже, у розглядуваних правовідносинах хоча позивач і оспорює рішення відповідача ОСОБА_2 міської ради як суб'єкта владних повноважень, однак наслідки цих рішень призвели до зміни (виникнення, припинення) цивільних правовідносин і мають майновий характер. Прийняті відповідачем спірні рішення №61 від 30.05.2018 року та №57 від 22.11.2018 року грунтувались на обставинах звернення третьої особи ОСОБА_3 із відповідними заявами щодо бажаного отримання в оренду земельної ділянки площею 0,1834 га. та мали наслідком досягнення третьою особою цієї мети і укладення відповідного договору оренди землі.

У розглядуваних правовідносинах ОСОБА_2 міська рада маючи повноваження на прийняття відповідних рішень, лише реалізувала волю третьої особи, яка звернулась до неї за вчиненням відповідних дій.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розглядуваний спір хоча й зумовлений владними функціями відповідача як суб'єкта владних повноважень, однак має за мету захист приватного права, що виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Наведені вище висновки колегії суддів апеляційного суду узгоджуються із численною практикою Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Одночасно, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що спір повинен вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року з питань закриття провадження в адміністративній справі №1340/3580/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Мостиського району Львівської області про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_5
Судді: ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 19.04.2019 року