Справа № 818/2170/17
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р. Справа № 818/2170/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Червоний металіст" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 року, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 07.05.18 року по справі № 818/2170/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Червоний металіст"

до Управління Держпраці у Сумській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Червоний металіст" (далі - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області (далі - відповідач), в якій просить скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області від 20.11.2017 року № 238/СМ164.

В обґрунтування позову зазначив, що 20.11.17 відповідачем прийнято постанову за № 238 СМ164 про накладення на ТОВ "НВО "Червоний металіст" штрафу у розмірі 3200,00 грн. Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки про розгляд справи про накладення штрафу ТОВ "НВО "Червоний металіст" повідомлено не було, що суперечить приписам пунктів 6, 7, 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.13 №509.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права та окремі обставини справи вказує, що у відповідача були відсутні підстави для накладення штрафу згідно оскаржуваної Постанови, оскільки розгляд справи відбувся з порушенням п. 6, 7 Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509.

Представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу та виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, в зв'язку з цим просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Управлінням Держпраці у Сумській області видано наказ від 23.10.2017 № 483 про проведення інспекційного відвідування ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Червоний металіст» з 26 по 27 жовтня 2017 року. На підставі даного наказу видано направлення № СМ164 на проведення інспекційного відвідування (а.с. 22-23).

У період з 26.10.2017 року по 27.10.2017 року Управлінням Держпраці у Сумській області було проведено інспекційне відвідування ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Червоний металіст» та складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 27.10.2017 року № СМ164, в якому зафіксовано порушення норм Кодексу законів про працю (а.с. 24-31). Один примірник акту перевірки отримано безпосередньо директором ОСОБА_2 27.10.2017, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 31).

09.11.2017 о 10:00 годині головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_3 в телефоному режимі було повідомлено головного бухгалтера ТОВ «Науково- виробниче об'єднання «Червоний металіст» ОСОБА_4 (за номером телефону НОМЕР_1) про призначення розгляду справи про накладення штрафу на 20.11.2017, про що здійснено відповідний запис на повідомленні про розгляд справи (а.с. 34). Окрім того, 14.11.2017 о 14:25 годині провідним спеціалістом відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_5 повідомлення про розгляд справи від 09.11.2017 №15-30/02/6515/2017 відправлено факсом за номером телефону НОМЕР_2 та отримано головним бухгалтером ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Червоний металіст» ОСОБА_4, про що також здійснено відповідний запис на повідомленні про розгляд справи (а.с. 34), а також підтверджується роздруківкою з журналу відправлення факсових повідомлень (а.с. 45).

У зв'язку з виявленими порушеннями трудового законодавства, заступником начальника Управління Держпраці у Сумській області було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.11.2017 № 238/СМ164 та накладено штраф на ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Червоний металіст» у розмірі 3 200,00 грн. на підставі абзацу восьмого частини другої статті 265 КЗпП України (а.с. 5-7).

Дану постанову було відправлено позивачу з супровідним листом від 21.11.2017 №15- 30/02/6740/2017 (а.с. 35).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримано вимоги п. 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення щодо повідомлення відповідача про розгляд справи про накладення штрафу. Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Згідно з частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з пунктом 11 цього Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пунктами 19, 20 зазначеного Порядку передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

В свою чергу, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено Постановою КМУ від 26.04.2017 №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України від 05 квітня 2007 року №877-ІV "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема Законом України від 8 вересня 2004 року №1985-ІV "Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" та Законом України від 08.09.2004 №1986 "Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві".

Водночас, колегія суддів відмічає, що пунктом 1 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, (жалі - Порядок №509) передбачено, що він визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (пункт 3 Порядку № 509).

Пунктом 6 Порядку № 509 передбачено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до приписів пункту 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що уповноважена посадова особа вправі розпочати розгляд справи про накладення штрафу за умови встановлення факту повідомлення суб'єкта господарювання чи роботодавця про розгляд справи не пізніше ніж за п'ять днів до дати такого розгляду у один із способів, що передбачений пунктом 6 Порядку № 509.

При цьому за загальним правилом справа повинна розглядатися за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Можливість розгляду справи без їх участі чітко обмежена наявністю інформації про повідомлення вказаних осіб відповідно до пункту 6 Порядку № 509 та відсутністю обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, з матеріалів справи, про розгляд справи про накладення штрафу позивача було повідомлено 09.11.2017 року у телефонному режимі та 14.11.2017 року відправлено факсом повідомлення про розгляд справи від 09.11.2017 року № 15-30/02/6515/2017, про що на копії повідомлення зроблено відповідні позначки та засвідчено підписами відповідних осіб (а.с. 34). Крім того, факт відправлення факсом повідомлення про розгляд справи підтверджується роздруківкою з журналу відправлення факсових повідомлень (а.с. 45).

Проте, в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано будь-яких доказів щодо не отримання позивачем не отримувались повідомлення, як засобами телефонного зв'язку так і факсом.

Як вбачається з матеріалів справи, у суді першої інстанції було допитано в якості свідка провідного спеціаліста відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_5, яка підтвердила, що повідомлення про розгляд справи від 09.11.2017 №15-30/02/6515/2017 нею особисто було відправлено 14.11.2018 року факсом за номером телефону НОМЕР_2, при цьому, особа, яка отримала повідомлення представилась головним бухгалтером ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Червоний металіст» ОСОБА_4, про що було здійснено відповідний запис на повідомленні про розгляд справи. Також ОСОБА_5 зазначила, що нею особисто було направлено повідомлення про розгляд справи від 09.11.2017 на електронну адресу ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Червоний металіст».

Також судом допитана в якості свідка головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_3 підтвердила, що про призначення розгляду справи про накладення штрафу на 20.11.2017, нею особисто 09.11.2018 року в телефонному режимі було повідомлено головного бухгалтера ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Червоний металіст» ОСОБА_4 за номером телефону НОМЕР_1, про що здійснено відповідний запис на повідомленні про розгляд справи.

Водночас, допитана у якості свідка головний бухгалтер ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Червоний металіст» ОСОБА_4, зазначила, що ОСОБА_3 дійсно телефонувала на її мобільний телефон та повідомила про дату розгляду зазначеної справи, однак щодо направлення повідомлення про розгляд справи від 09.11.2017 №15-30/02/6515/2017 факсом та на електронну адресу товариства - не пам'ятає.

Таким чином суд зазначає, що відповідачем дотримано вимоги п. 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення щодо повідомлення відповідача про розгляд справи про накладення штрафу.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача на те, що з початку жовтня 2017 року на ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Червоний металіст» був відсутній факс, оскільки він разом з окремим приміщенням знаходився в користуванні у іншого суб'єкта господарювання, колегія суддів їх вважає безпідставними, оскільки зазначене твердження спростовується показаннями свідків.

Враховуючи викладене та те, що в даному випадку позивачем не оскаржується постанова Управління Держпраці у Сумській області від 20.11.2017 року № 238/СМ164 по суті, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Червоний металіст" є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано будь-яких доказів що позивач не отримував повідомлення відповідача, як засобами поштового зв'язку, так і засобами телефонного зв'язку.

Оскільки на час розгляду справи у відповідача були достовірні докази з яких вбачалось, що позивач є обізнаним з приводу дати, часу та місця розгляду справи про притягнення позивача до відповідальності, то розгляд такої справи та прийняття оскаржуваної постанови здійснено без порушення приписів пунктів 6 та 7 Порядку № 509.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховного Суду від 20.06.2018р. у справі № 809/1198/17.

Колегія суддів зазначає, що вищенаведений висновок Верховного Суду стосується виключно направлення та отримання повідомлення про виклик на розгляд справи про накладення фінансових санкцій, а не суті правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Червоний металіст" не підлягають задоволенню та висновок суду першої інстанції є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) у рішенні від 27.06.2017р., по справі "Лазаренко та інші проти України" постановив, що національними судами було порушено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція в усіх відмінках), де визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своєму рішенні, вказуючи на порушення Україною п. 1 ст. 6 Конвенції, виходив з того, що національне законодавство України містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін процесу про ключові процесуальні дії і дотримання таким чином принципу рівності сторін та зберігання відповідної інформації, оскільки загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу.

У п. 37 цього рішення ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції не можна тлумачити як таку, що встановлює певну форму обслуговування судової кореспонденції. Від національних органів влади також не вимагається забезпечення бездоганного функціонування поштової системи. Разом з тим, загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Між тим, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Червоний металіст" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 818/2170/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Постанова складена в повному обсязі 19.04.19р.