Справа № 464/6089/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/4002/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 13 березня 2019 року (головуючий суддя Чорна С.З., м.Львів, проголошено 10:27:32) у справі №464/6089/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного державного інспектора Львівського рибоохоронного патруля Панасюка Юрія Івановича, Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного державного інспектора Львівського рибоохоронного патруля Панасюка Юрія Івановича, в якому просив скасувати постанову №792 від 16 жовтня 2018 року про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що спірне рішення відповідача прийняте ним з порушенням порядку встановленого нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 13 березня 2019 року позов задоволено, скасовано постанову №792 від 16 жовтня 2018 року за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 85 КУпАП.

Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується протоколом, який, окрім уповноваженої особи та позивача, підписаний свідками. У встановленому законом порядку позивача було повідомлено про дату, час та місце розгляду адміністративних матеріалів, однак такий на розгляд не з'явився. Відтак, апелянт вважає, що прийняте ним рішення відповідає вимогам КУпАП.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржене судове рішення скасувати з наступних підстав.

Як встановлено судом з матеріалів справи 26 серпня 2018 року головним державним інспектором Львівського рибоохоронного патруля Панасюком Юрієм Івановичем складено протокол №3290 щодо дій ОСОБА_2. Як зазначено у протоколі, ОСОБА_2 26 серпня 2018 року близько 9:30 хв. проводив вилов риби на скидному каналі Добротвірської ТЕС, чим порушив п 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, відповідальність за що передбачено ч.3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ОСОБА_2 виявлено рибу у кількості: 16 сазанів, 1 карась та 1 білий амур, - загальною вагою 2 кг. Сума заподіяної позивачем майнової шкоди складає 5 168 грн.

На підставі складеного протоколу головним державним інспектором Львівського рибоохоронного патруля Панасюком Юрієм Івановичем винесено постанову №792 від 16 жовтня 2018 року, якою на громадянина ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня, та покладено обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду в сумі 5 168 грн.

Позивач вважав згадану постанову незаконною, а тому звернуся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях позивача містяться ознаки складу адміністративного правопорушення, яке було підставою для винесення оскаржуваної постанови, проте відповідач, як суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах, на час розгляду справи не подав суду жодного доказу на підтвердження того, що при винесенні постанови було враховано право позивача на участь у процесі прийняття рішення, а також те, що позивачу було роз'яснено його права і обов'язки.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині, зважаючи на наступне.

Наказом №19 від 15 лютого 1999 року Державного комітету рибного господарства України затверджено Правила любительського і спортивного рибальства (далі - Правила) та Інструкція про порядок обчислення та несення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства. Ці правила регламентують норми лову (добування), заборонені місця, терміни заборони лову (добування) водних живих ресурсів, мінімальний розмір риб а інших водних живих ресурсів, умови проведення спортивних змагань з рибальства і підводного полювання, район дії, дозволені та заборонені знаряддя і способи лову та інше.

Відповідно до п.1.1 дія Правил поширюється на всі водні об'єкти України (далі - водойми) та їх придаткову систему в межах, яких вона сягає за максимальних паводків (за винятком водойм, які знаходяться на території природно-заповідного фонду, риборозплідних господарств, водойм, які мають обмеження щодо їх спеціального використання (питні, технічні тощо), штучно створених ізольованих водойм або їх ділянок, на яких лов (добування) водних живих ресурсів заборонено).

В пункті 3.15 Правил зазначено, зокрема, що забороняється лов водних живих ресурсів у каналах теплоенергоцентралей, підвідних та скидних каналах електростанцій.

Згідно п. 6 Правил особи, винні в порушенні цих Правил рибальства, несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 січня 1998 р. N32. Застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства.

Відповідальність за порушення правил рибальства передбачена ч. 3 ст. 85 КУпАП.

Згідно ст. 240 КУпАП, органи рибоохорони розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням правил рибальства та охорони рибних запасів, передбачені статтею 50,частиною третьою статті 85, статтями 86-1, 91-2 цього Кодексу.

Від імені органів рибоохорони розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: Головний державний інспектор рибоохорони України, головні державні інспектори рибоохорони в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, провідні державні інспектори рибоохорони, старші державні інспектори рибоохорони.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частинами 1, 2 статті 254 КУпАП передбачено, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту постанови в справі про адміністративне правопорушення № 792 від 16.10.2018 року вбачається, що позивач 26.08.2018 року о 09.30 год., на складному каналі Добротвірської ТЕС в смт.Добротвір проводив вилов риби, чим порушив п.3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 85 КУпАП. Аналогічні відомості відображені у протоколі №3290, який складено у присутності як позивача так і свідків.

Відтак, колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.85 КУпАП.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, щодо не врахуванням відповідачем права позивача на участь у процесі прийняття рішення, а також те, що позивачу не було роз'яснено його права і обов'язки.

Згідно ч. ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту протоколу №3290 від 26 серпня 2018 року позивачу ОСОБА_2 повідомлено про дату, час та місце розгляду адміністративних матеріалів, зокрема зазначено, що матеріали буде розглянуто 16 жовтня 2019 року о 14.00 год., у Львівському рибоохоронному патрулі за адресою м.Львів, вул. Тернопільська, 2а. З повідомленням про місце і строк розгляду справи позивач ознайомлений 26 серпня 2018 року, про що свідчить його підпис та зазначення прізвища та ініціалів. Як стверджується поясненнями відповідача, а також наявною у справі спірною постановою відповідача, позивач на розгляд адміністративних матеріалів не з'явився, із заявами, клопотаннями щодо відкладення чи перенесення розгляду на інші дати не звертався.

Поряд з цим, у згаданому вище протоколі у полі «роз'яснені його (її) права та обов'язки» наявний підпис позивача, а також його прізвище та ініціали, що свідчить про виконання суб'єктом владних повноважень вимог статті 63 Конституції України.

Отже, колегія суддів апеляційного адміністративного суду приходить висновку, що суб'єкт владних повноважень у повному обсязі виконав вимоги Кодексу України про адміністративне правопорушення щодо процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, діяв на законних підстав, у спосіб та порядок встановлений законом.

Щодо покликань позивача на норму статті 40 КУпАП, то суд зазначає наступне.

Як зазначено у ч.1 цієї статті якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

На переконання суду зазначена норма підлягає застосуванню у випадку вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення у справах, що належать до компетенції адміністративних комісій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради. При цьому у випадку перевищення розміру заподіяної шкоди, розмірі визначеному у згаданій нормі, питання відшкодування майнової шкоди вирішується у порядку цивільного судочинства. Тому, покликання позивача у цій частині апеляційний суд вважає помилковими.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне тлумачення норм матеріального права та порушення норм процесуального права,

Відповідно до абзацу другого частини другої статті ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 13 березня 2019 року у справі №464/6089/18 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга