Справа № 235/2158/19
Суддя: Філь О. Є.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/235/37/19
Справа 235/2158/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі

Головуючого - судді Філь О.Є.

За участю секретаря судового засідання Іванової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Меткого Романа Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 359958 від 17 березня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Меткого Романа Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 359958 від 17 березня 2019 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постановою поліцейського СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Меткого Романа Миколайовича серії ДПО18 № 359958 від 17 березня 2019 року його, ОСОБА_1, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1/6 ст. 121 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 грн.

В постанові зазначено, що він, ОСОБА_1, керував транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки та відсутнім передбаченим конструкцією пристроєм грязозахисними фартухами або бризговиками, чим порушив вимоги п. 2.3в та 31.4.7е Правили дорожнього руху України.

Позивач вважає постанову незаконною, такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права за наступних підстав.

Відповідач не ознайомив його з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, відповідачем не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, свідки. Не з'ясувавши обставин справи, відповідач одразу виніс постанову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач поліцейський СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції Меткий Роман Миколайович в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та судової повістки, копію ухвали та судова повістка ним отримано, відзиву до суду не надав, будь-яких заяв до канцелярії суду не надходило.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного

рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

В зазначеному випадку, позивач про наявність постанови серії ДПО18 № 359958 від 17 березня 2019 року дізнався 17.03.2019 року, з позовом до суду звернувся 26.03.2019 року, тобто у встановлений ч. 2 ст. 286 КАС України десятиденний строк.

Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою поліцейського СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Меткого Романа Миколайовича серії ДПО18 № 359958 від 17 березня 2019 року позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1/6 ст. 121 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 грн.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки та відсутнім передбаченим конструкцією пристроєм грязозахисними фартухами або бризговиками, чим порушив вимоги п. 2.3в та 31.4.7е Правили дорожнього руху України (а.с. 7).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зіст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і

об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб'єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1, ч. 6 ст. 121 КУпАП, не долучено до матеріалів справи, відсутні посилання на будь-які докази в самій постанові.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1, 6 ст. 121 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч. 1 ст .5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського при складанні постанови відносно позивача є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 241-247, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Меткого Романа Миколайовича щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 359958 від 17 березня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Скасувати постанову поліцейського СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції Меткого Романа Миколайовича серії ДПО18 № 359958 від 17 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 6 ст. 121 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Відповідач: поліцейський СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції Меткий Роман Миколайович,місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням вимог п. 15.5 Перехідних положень КАС України. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

22.04.19