Справа № 300/677/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" квітня 2019 р. справа № 300/677/19
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про стягнення недоотриманої пенсії, -
ВСТАНОВИВ:
27.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про стягнення з Тименицького об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області суми недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_2, який помер 21.03.2018, але не було отримано ним за життя, за період з 01.09.2014 по 21.03.2018 на користь ОСОБА_1.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог передбачених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов, який зареєстрований судом 12.04.2019. Тисменицьке об"єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у своєму відзиві проти позову заперечує та зазначає, що частиною першою статті 46 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Просить відмовити у задоволенні позову.
12.04.2019 позивач подав суду клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів.
17.04.2019 ОСОБА_1 подав суду відповідь на відзив.
Суд звертає увагу, що частиною 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах, визначених частиною 1 цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Розглянувши позовну заяву відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи та відзив на позов, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2, який помер 21.03.2018, в Кіровському районі м. Донецька, у якому до останнього життя проживав батько позивача, який через хворобливий стан здоров"я та немічність не мав можливості покинути окуповану частину України.
Позивач зазначає, що починаючи з вересня 2014 року до моменту смерті 21.03.2018 пенсію ОСОБА_2 не отримував.
Після смерті ОСОБА_2 позивач 26.10.2018 звернувся до Костянтинівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із запитом про отримання довідки про розмір заборгованості по пенсії ОСОБА_2 станом на 26.10.2018 за період з 01.04.2014 по 26.10.2018.
Як зазначає позивач у позовній заяві, відповіді на вказаний запит він не отримав. Однак в той же час, Тисменицьке об"єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківької області повідомило позивача, надавши копію запиту пенсійної справи, про те, що пенсійна справа ОСОБА_2 має бути направлена з Костянтинівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Богородчанського відділу з питань призначення, перерахунку та виплат, що є структурним підрозділом відповідача.
17.10.2018 Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 подала до Тисменицького об"єднаного УПФУ Івано-Франківської області запит за спадковою справою № 20/18, в якій просила повідомити про наявність та суму невиплачених пенсійних коштів на ім"я ОСОБА_2, який проживав (був зареєстрований) за адресою: м. Донецьк, вул. Замоскворечная 11/4 та помер 21.03.2018.
10.01.2018 Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 подала до Тисменицького об"єднаного УПФУ Івано-Франківської області заяву щодо розміру недоотриманої пенсії в порядку статті 52 Закону України "Про загальнообов"язкове пенсійне страхування", в якій просила повторно розглянути запит приватного нотаріуса ОСОБА_4 Івано-Франківського міського нотаріального округу з урахуванням викладеного в цій заяві та надати інформацію про повний розмір пенсії з дати припинення виплати пенсії померлому з вересня 2014 року та по дату смерті 21.03.2018, яка залишається недоотриманою у зв"язку з його смертю.
Позивач вважаючи такі дії відповідача неправомірними, звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі смерті пенсіонера.
Згідно із статтею 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Суд зазначає, що ОСОБА_2 недоотримав пенсійні виплати з вересня 2014 не з власної вини, а внаслідок того, що проживав в районі проведення антитерористичної операції м. Донецьк, вул. Замоскворечная 11/4.
Місто Донецьк внесений до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, додаток 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085.
Згідно з статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII, тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід"ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобовязується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші звязки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Суд зазначає, що уся сума недоотриманої пенсії не з вини пенсіонера вважається її майном.
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
Частиною 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.
Найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.
Таким чином, на думку суду, суми недоотриманої пенсії не з вини пенсіонера не можуть бути зменшені чи їх виплата обмежена будь яким строком. В даному випадку, слід застосовувати приписи частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в частині виплати пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Згідно з частиною 1 статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Згідно з абзацом 2 статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв"язку з його смертю, передаються членам його сім"ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Суд звертає увагу, що правове врегулювання спірних правовідносин закріплено в частині третій статті 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а відтак оскільки позивач не звертався до відповідача із вимогою виплати належної йому суми пенсії в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, вся сума пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв'язку із його смертю повинна ввійти в склад спадщини.
Таким чином, уся сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 підлягає включенню до складу спадщини.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
На підставі частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.