Справа № 127/7993/19
Суддя: Чернюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/7993/19
Провадження № 2-а/127/109/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2019 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Чернюка І.В.,

при секретарі Шеремети А.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до інспектора поліції УПП у Вінницькій області капрала поліції ОСОБА_3 (місце знаходження: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.03.2019 р. відповідачем відносно неї було винесено постанову серії ЕАВ № 979810 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що вона 10.03.2019 року о 21 год. 32 хв. в м. Вінниці по вул. Ватутіна, 18Б керуючи автомобілем марки «Kia Sportage» д.н.з. АВ 1180 BC наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшила швидкість та не зупинилася, чим створила перешкоду для пішохода та порушила вимоги п. 18.1 ПДР України, внаслідок чого скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що події зазначені в оскаржуваній постанові відбулись за наступних обставин, а саме вона рухалась по вул. Ватутіна, в напрямку вул. ОСОБА_4 у правій полосі. Під час руху у зазначеному напрямку у позивача виникла на шляху перешкода, а тому остання прийняла рішення про здійснення випередження та зайняла ліву смугу проїзної частини. Після чого, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, впевнившись у відсутності пішоходів на ньому здійснила рух, однак із справою сторони від водія побачила чоловіка, який почав рух по пішохідному переходу здійснивши перший крок з тротуару на проїзну частину. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що відстань від транспортного засобу до пішохода приблизно була 2 метри. Остання стверджує, що оскільки екстрена зупинка транспортного засобу, яким вона керувала, могла призвести до можливих ускладнень руху транспортних засобів, які рухались за нею та враховуючи те, що жодної перешкоди для пішохода в даний момент не було, позивачкою було прийнято рішення про продовження руху. ОСОБА_1 також звертає увагу на те, що нерегульований пішохідний перехід був неосвітлений належним чином, а подія відбувалась в темну пору доби о 21.40 год., Крім того, позивача було тимчасово засліплено проблисковими маячками автомобіля патрульної поліції. На думку ОСОБА_1 вищевикладені обставини свідчать про те, що вона ПДР України не порушувала.

Крім того, позивачем були виявлені інші порушення, а саме під час розгляду справи відповідачем не було залучено та допитано свідків.

Позивач стверджує, що відповідач під час розгляду даної справи трактує норми закону на власний розсуд. У звязку з викладеними обставинами ОСОБА_1 просила позовну заяву задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити з підстав зазначених у її відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 КАС України розгляд адміністративної справи в судовому засіданні здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

25.03.2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції УПП у Вінницькій області капрала поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.03.2019 року інспектором поліції УПП у Вінницькій області капралом поліції ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 979810, якою визнано винною ОСОБА_1 в тому, що вона 10.03.2019 року о 21 год. 32 хв. в м. Вінниці по вул. Ватутіна, 18Б керуючи автомобілем марки «Kia Sportage» д.н.з. АВ 1180 BC наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшила швидкість та не зупинилася, чим створила перешкоду для пішохода та порушила вимоги п. 18.1 ПДР України, внаслідок чого остання скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122, 126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено інспектором поліції УПП у Вінницькій області капралом поліції ОСОБА_3

Відповідальність за частиною 1 статті 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом, а саме наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшила швидкість та не зупинилася, чим створила перешкоду для пішохода та порушила п. 18.1 ПДР. України.

Пункт 18.1 ПДР України передбачає, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Представником відповідача в судовому засіданні був наданий відео-дик на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові, під час огляду якого, судом було зясовано, що позивач на своєму автомобілі наближалася до нерегульованого пішохідного переходу на якому знаходився пішохід не зменшила швидкість руху автомобіля та не зупинилась, а навпаки продовжила рух. Крім того, суд звертає увагу на те, що на відео запису чітко зображено, те, що працівники поліції, які рухались на автомобілі в правій частині проїзної частини зупинились та надали можливість пішоходу здійснити перехід проїзної частини, а позивач, який рухався в суміжні смузі не зменшила швидкість руху автомобіля, а здійснила випередження патрульного автомобіля та проїхала пішохідний перехід перед пішоходом, чим на думку суду створила перешкоду та небезпеку для пішохода.

Відповідно до п.п 18.4 ПДР України якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водій інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до рішенням Європейського суду з прав людини в справі « O' Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння та користування автомобілем може потенційно завдавати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов'язки.

Суд приходить до висновку, що в діях позивача вбачаться порушення вимог п.п. 18.1 ПДР України. Крім того, суд критично оцінює твердження позивача з приводу того, що зупинення руху автомобіля позивача на даній ділянці дороги призведе до можливих ускладнень руху транспортних засобів та затору, оскільки подія відбулась о 09 год. 40 хв. в дану пору доби ускладнень руху транспортних засобів не було про що свідчить відеозапис, а тому у позивача не було жодних перешкод для зупинки та надання можливості завершити пішоходу перехід проїзної частини, як в свою чергу зробили працівники поліції.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, наведене свідчить про те, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП відповідачем було з'ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративне стягнення інспектором поліції УПП у Вінницькій області капралом поліції ОСОБА_3 було накладено у межах санкції, передбаченої вищевказаною нормою права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

На підставі вищесказаного та керуючись ст. 7, ч. 1 ст. 122, 293 КУпАП ст.ст. 72, 77, 118-119,122, 243-244,246, 262, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до інспектора поліції УПП у Вінницькій області капрала поліції ОСОБА_3 (місце знаходження: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя