Справа № 0840/3643/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2019 року

м. Дніпро

справа № 0840/3643/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 р. (суддя Батрак І.В.) в адміністративній справі №0840/3643/18 за позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", про стягнення внесків,-

В С Т А Н О В И В:

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача 360960,00 грн. в дохід Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 21084000 “Внески на регулювання, які сплачуються суб’єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до статті 13 Закону України “Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг”).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить оскаржене рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт вказує, що Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено право НКРЕКП на звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав та законних інтересів, що не було досліджено судом першої інстанції. Також, скаржник зазначає, що відповідачем не в повному обсязі сплачено внески на регулювання з провадження господарської діяльності з розподілу та постачання електричної енергії за ІІ квартал 2018 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду справи, до суду уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Постановою НКРЕКП від 28.04.2017 №617 “Про визначення планової ставки внеску на регулювання на 2018 рік” визначено планову ставку внеску на регулювання на 2018 рік у розмірі 0,065 відсотки. Постановою НКРЕКП від 27.12.2017 №1403 “Про визначення планової ставки внеску на регулювання на ІІ квартал 2018 року” визначено ставку внеску на регулювання на ІІ квартал 2018 року у розмірі 0,020, відсотка. Постановою НКРЕКП від 27.12.2017 №1403 “Про визначення планової ставки внеску на регулювання на І квартал 2018 року” визначено ставку внеску на регулювання на І квартал 2018 року у розмірі 0,073 відсотка. На виконання п. 10 Порядку розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання, затвердженого постановою НКРЕКП від 06.04.2017 №491, Управління фінансово-економічних питань, бухгалтерського обліку та звітності, проаналізувавши надісланий структурними підрозділами НКРЕКП на територіях зведений звіт про сплату внеску на регулювання за ІІ квартал до центрального апарату НКРЕКП, було сформовано “Зведений звіт про сплату внеску на регулювання за ІІ квартал 2018 року”. Відповідно до Звіту за ІІ квартал, ПАТ “Запоріжжяобленерго” здійснює діяльність з розподілу електричної енергії, чистий дохід за звітний квартал якої складає 255 473,00 тис. грн., отже сума внеску на регулювання, що підлягає сплаті за ІІ квартал 2018 року становить 51 095,00 грн. Відповідно до Звіту за ІІ квартал, ПАТ “Запоріжжяобленерго” здійснює діяльність з постачання електричної енергії, чистий дохід за звітний квартал складає 1 552 275 590,00 грн., отже сума внеску на регулювання, що підлягає сплаті за ІІ квартал 2018 року з цього виду діяльності складає 310 455,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено, а судом не встановлено повноважень на звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення внесків на регулювання, які сплачуються суб’єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до статті 13 Закону України “Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг”.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на такі обставини.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

За змістом частини 4 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII (далі - Закон № 1540) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб'єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг

За змістом пункту 6 частини 2 статті 17 Закону № 1540 регулятор має право звертатися до суду з підстав, передбачених законом, та здійснювати захист своїх прав та законних інтересів у суді.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 1540, платниками внесків на регулювання є суб'єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, визначену статтею 2 цього Закону.

Частиною 4 статті 13 Закону № 1540 передбачено, що внески на регулювання сплачуються платниками до спеціального фонду Державного бюджету України щоквартально, протягом перших 30 днів кварталу, наступного за звітним, та є джерелом фінансування Регулятора.

Отже, суб'єкт владних повноважень звернувся в даному випадку у відповідності з вимогами Закону № 1540 та пункту 5 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено повноважень на звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення внесків на регулювання, які сплачуються суб’єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до статті 13 Закону України “Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг”.

Враховуючи вказане та те, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" було не в повному обсязі сплачено внески на регулювання, які сплачуються суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до статті 13 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 р. в адміністративній справі №0840/3643/18 скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" ( , вул. Сталеварів, 14, м. Запоріжжя, 69000) 360960 (триста шістдесят тисяч дев'ятьсот шістдесят) грн. в дохід Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 2108400 "Внески на регулювання, які сплачуються суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до статті 13 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг").

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" ( , вул. Сталеварів, 14, м. Запоріжжя) на користь Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (, вул. Смоленська, 19 м. Київ, 03057) понесені судові витрати зі сплати судового збору на суму 5414 (п'ять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 40 коп. та 8121 (вісім тисяч сто двадцять одна) грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 10 квітня 2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 18 квітня 2019 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук