Справа № 200/13277/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №200/13277/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі №200/13277/18-а (головуючий І інстанції Абдукадирова К.Е.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського обєднаного Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського обєднаного ПФУ Донецької області № 287 від 26 вересня 2018 року «Про утримання надміру виплачених пенсій за період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2018 року» у розмірі 81 031,45 гривень;

- зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману суму пенсії внаслідок проведення утримання з пенсії з часу початку фактичного утримання коштів з пенсії.

В обґрунтування позову зазначив, що з 14.03.2013 року отримував пенсію за вислугу років. З 06.03.2018 року перейшов з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

В жовтні 2018 року позивач отримав копію рішення відповідача про утримання надміру виплачених сум пенсії з 01.04.2016 року по 31.04.2018 року.

Це рішення є противоправним, оскільки хоча посада «складач поїздів» і віднесена до списку професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992 року, проте за довідкою підприємства ця посада не дає права на призначення пенсії за вислугу років.

Також, перед переведенням на цю посаду позивача було попереджено про відсутність права на призначення пенсії за вислугу років, про що також зазначено в наказі № 500/к.

Тому посилання відповідача, що посада «складач поїздів» відноситься до списку посад, що дають право на отримання пенсії за вислугу років, є безпідставними, тому рішення пенсійного органу підлягає скасуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Хоча посада «складач поїздів» і передбачена списком професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992 року, проте довідка ДП «Маріупольський морський торгівельний порт», видана позивачу за місцем роботи, свідчить, що посада складача поїздів залізничного цеху не передбачає безпосередню організацію перевезень на залізничному транспорті, тому ця посада не дає права на призначення пенсії за вислугу років.

2. Обовязковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку ці суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво сплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 14 березня 2013 року перебуває на обліку у відповідача та отримував пенсію за вислугу років. З 06 березня 2018 року позивач перейшов з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, яку і отримує по теперішній час.

У жовтні 2018 року позивач отримав копію рішення відповідача від 26 вересня 2018 року №287 «Про утримання надміру виплачених сум пенсії з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2018 року (а.с. 24).

Вказаним рішенням визначено, що в звязку із неповідомленням ОСОБА_1 про своє працевлаштування сума переплати у розмірі 81031,45 підлягає поверненню з позивача.

Трудова книжка позивача свідчить, що:

-в період з 28 жовтня 1993 року по 12 березня 2013 року він працював на посаді машиніста тепловозу ДП «Маріупольський морський торговельний порт»,

-з 13 березня 2013 року переведений на посаду чергового стрілочного посту,

з 25 грудня 2013 року переведений на посаду слюсаря з ремонту технологічних установок,

з 01 лютого 2016 року переведений на посаду чергового стрілочного посту,

з 11 квітня 2016 року переведений на посаду складач поїздів ДП «Маріупольський морський торговельний порт» на якій продовжує працювати на теперішній час (а.с. 15-18).

Наказом ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» від 06 квітня 2016 року № 500/к ОСОБА_1 переведено на посаду складача поїздів. (а.с.30)

ОСОБА_1 не повідомив пенсійний орган про переведення на посаду, що дає право на отримання пенсії за вислугу років, а відтак за період з 24 квітня 2016 року по 05 березня 2018 року виникла переплата пенсії в сумі 81031,45 гривень (а.с. 21-23).

06 вересня 2018 року ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» навправлено на адресу Маріупольського ОУПФУ Донецької області лист № 354-ОК, яким повідомлено пенсійний орган, що ОСОБА_1 працює складачем поїздів і ця посада не передбачає безпосередньої організації перевезень на залізничному транспорті в Державному підприємстві «Маріупольський морський торгівельний порт», тому не дає права позивачу на призначення пенсії за вислугу років (а.с. 29).

Як свідчать матеріали пенсійної справи позивача, 14 березня 2013 року при призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 особисто підписав пам»ятку пенсіонера, за якою зобовязався повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи, зміни складу сімї.

Пунктом 3 цієї пам»ятки позивача попереджено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи (а.с 52).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач не повідомив пенсійний орган про офіційне працевлаштування на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років, тому мало місце зловживання з боку позивача, що обумовлює правомірність прийнятого відповідачем рішення про стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсій.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статей 1, 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. За цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Статтею 7 вказаного Закону визначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно до ст..51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (…) - після досягнення 55 років і при наявності стажу роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі (…).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» затверджені нормативні акти з питань пенсійного забезпечення, зокрема, список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

Відповідно до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, посада "складач поїздів" відноситься до переліку посад, які дають право на отримання пенсії за вислугу років.

Також, професія «складач поїздів» передбачена розділом 68 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства Інфраструктури України від 20 травня 2016 року N 181 «Про затвердження та введення в дію Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, Випуск 66 "Залізничний транспорт і метрополітен"».

Професія «складач поїздів» була передбачена розділом 70 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства транспорту України та погодженого Міністерством праці та соціальної політики України від 17 грудня 1999 року №601, який втратив чинність з травня 2016 року.

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що посада «складач поїздів» відноситься до списку посад (професій), що дають право на призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином, у разі, якщо особа після призначення пенсії за вислугу років, працевлаштовується на посаду «складач поїздів», то виплата пенсії за вислугу років припиняється.

На підставі ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено обов'язок пенсіонерів повідомляти органи, що призначають пенсії, про зміну умов, що впливають на виплату пенсій.

Також пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Як свідчать матеріали справи, позивач при призначенні пенсії за вислугу років 14.03.2013 року зобовязався повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи, зміни складу сім»ї.

Також позивача попереджено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи (а.с 52).

Таким чином, позивач був обізнаний про необхідність повідомлення відповідачу про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати, однак, працевлаштувавшись в квітні 2016 року на посаду «складач поїздів», ОСОБА_1 не повідомив про це відповідача.

Суд не приймає доводи апелянта, що довідка ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» від 06.09.2018 року спростовує факт віднесення посади «складач поїздів» до переліку посад, які дають права на призначення пенсії за вислугу років, оскільки ця посада відповідно до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, - відноситься до переліку посад, які дають право на отримання пенсії за вислугу років.

При цьому суд звертає увагу, що довідка видана підприємством в вересні 2018 року, тоді як позивач працює на посаді «складач поїздів» з квітня 2016 року та попри обовязку повідомляти пенсійний орган про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати, - позивач свого зобовязання не додержався.

Згідно із ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонеру внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії.

У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

З зазначеною нормою Закону України «Про пенсійне забезпечення» кореспондуються приписи ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного Фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Відповідно до пункту 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Постановою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 754/7676/17 та у постанові від 12 червня 2018 року (справа № 752/896/15) визначено, що органи Пенсійного фонду України приймають рішення про утримання надміру виплачених коштів, при цьому, механізмом реалізації виконання такого рішення є саме утримання пенсії, що відповідає нормам статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зазначене спростовує доводи позивача, що пенсійний орган не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення про утримання з пенсії певних сум коштів у позасудовий спосіб.

Також суд не приймає доводи апелянта, що в даному випадку суми зайво сплаченої пенсії стягуються зі страхувальника, оскільки в даному випадку пенсія за вислугу років вже була призначена позивачу та виплачувалася не на підставі довідки підприємства від вересня 2018 року. Тобто призначення пенсії позивачу за вислугою років відбулося не на підставі недостовірних даних, наданих страхувальником.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зловживання з боку позивача, який не повідомив пенсійний орган про своє працевлаштування на посаду, що дає право на пенсію за вислугу років, та продовжував отримувати зазначений вид пенсії.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі №200/13277/18-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі №200/13277/18-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 23 квітня 2019 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_2