Справа № 716/333/19
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/333/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.19 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді - Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульки О.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Заліщицьке відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якій просить скасувати постанову серії ДПО18 №232437 від 13.02.2019, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.6 ст. 121, ст. 125 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 13.02.2019 поліцейським СРПП №4 Заліщицького ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно нього було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення за ч.6 ст. 121 та ст. 125 КУпАП, а саме за те, що він керував транспортним засобом з номерним знаком, який забруднений, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, а також за те, що на момент перевірки в автомобілі були відсутні працездатний вогнегасник, автомобільна аптечка та знак аварійної зупинки.

Позивач вважає, що вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 13.02.2019 є незаконною і такою, що винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому вважає, що вона підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Суду пояснив, що дійсно у зазначений в постанові час та місці він, рухався на автомобілі НОМЕР_1 в м. Заліщики, при цьому перевозив сипучий вантаж щебінь, та був зупинений працівником поліції, який після зупинки зробив йому зуваження, що вантаж, який він перевозив не покритий брезентом. Після того як оглянув його документи повідомив його, що в його автомобілі на відстані 20 метрів не проглядається номерний знак через те, що він забруднений. На його (позивача) вимогу надати докази вчинення ним інкримінованого йому правопорушення таких доказів не предявив. Крім того, під час перевірки автомобіля поліцейський зауважив, що у нього відсутні в салоні автомобіля працездатний вогнегасник, автомобільна аптечка та знак аварійної зупинки. Внаслідок чого, стосовно нього було складено постанову за ч.6 ст. 121 та ст.125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн. При цьому відповідачем не було вжито всіх заходів для забезпечення всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи із дотриманням його прав, передбачених Конституцією України.

Відповідач - поліцейський СРПП №4 Заліщицького ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_2,в судове засідання не з'явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про час та місце судового розгляду справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього також не надходило.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Заліщицького ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області та ГУНП в Тернопільській області будучи належним чином та своєчасно повідомленими про час та місце судового розгляду справи в судове засідання не зявилися, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від них не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №232437 від 13.12.2019 до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. за порушення п.п. 2.9 «в», 30.2, 31.4.7 ПДР України, адміністративна відповідальність за які передбачена ч. 6 ст. 121, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення із застосуванням ст. 36 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 13.02.2019, біля 14 год. 50 хв., в м. Заліщики Тернопільської області, керував автомобілем марки «ЗІЛ», державний номерний знак НОМЕР_2, в якому символи державного номерного знаку були забруднені, що не дозволяло чітко визначити символи номерного знаку із відстані 20 м. При перевірці транспортного засобу були відсутні працездатний вогнегасник, автомобільна аптечка та знак аварійної зупинки.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 125 КУпАП встановлено, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу тягнуть за собою попередження.

В той же час вказані норми закону відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов'язки учасників дорожнього руху, в тому числі і осіб, які керують транспортними засобами, і що встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Так, відповідно до п. 2.9 «в» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

-не належить цьому засобу;

-не відповідає вимогам стандартів;

-закріплений не в установленому для цього місці;

-закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

-неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п. 30.2 ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Згідно п. 31.4.7 «є» забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за відсутності, зокрема: медичної аптечки з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена; знаку аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту; працездатного вогнегасника на вантажному автомобілі.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії ДПО18 №232437 від 13.12.2019, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.6 ст. 121, ст. 125 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн., посилаючись на те, що вказана постанова була винесена із грубим порушенням норм чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до положень ст.ст. 23 і 35 Закону України від 02 лютого 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» підставою для зупинення і проведення поліцейськими підрозділів Національної поліції України перевірок технічного стану колісних транспортних засобів (подалі КТЗ) під час їх експлуатації є наявність видимих або звукових ознак, що свідчать про технічну несправність КТЗ в процесі його експлуатації на автомобільній дорозі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 6 ст. 121, ст. 125 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі ч.6 ст.121, ст. 125 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст.121, 125 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів обов'язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.

В той же час відповідач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, зокрема у справі відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Об'єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ПДР відповідачем надано не було.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

При цьому суд наголошує, що ухвалою суду про відкриття провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ від 19.03.2019 відповідачу було запропоновано у встановлений строк подати до суду відзив на позовну заяву. Проте, станом на 23.04.2019 - дату розгляду адміністративного позову, відзиву відповідачем та суб'єктом владних повноважень до суду не подано відзиву на позов, що кваліфікується судом як визнання позову згідно ч.4 ст. 159 КАСУ.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих правомірність його рішення, що судом розцінюється як визнання позовних вимог, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Таким чином, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ст. 125 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Приписами ч.1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач в даній справі є посадовою особою Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, то судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань саме цієї юридичної особи на користь держави.

На підставі ст.ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72,77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 №232437 від 13.02.2019, винесену поліцейським СРПП №4 Заліщицького ВП Чортківського ВП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_2про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.6 ст.121 та ст. 125 КУпАП із застосуванням ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 170 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Копія рішення невідкладно надсилається учасникам справи, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Повне рішення складено 23.04.2019.

Суддя Пухарєва О.В.