Справа № 2а/0470/12231/11
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2012-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 березня 2012 року м. Дніпропетровськ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі Молчановій В.В.

за участі представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача 1 Якобчук О.Б.

відповідача 2 Угріна В.М.

третьої особи Рябчун О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Приватного акціонерного товариства «Мода-сервіс», третя особа -Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, про визнання незаконною та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

20 червня 2007 р. ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського

районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Відкритого акціонерного товариства «Мода-сервіс», третя особа -Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, про визнання незаконною та скасування реєстрації права власності ВАТ «Мода-сервіс»на нерухоме майно -будинок побуту «Центральний»по АДРЕСА_1 (а.с. 2-4).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2007 р. за даним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі (а.с. 1).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2007 р. провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 було закрито у зв'язку з тим, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивачем не ставиться питання про визнання незаконними дій відповідача КП «ДМБТІ»при здійсненні ним владних управлінських функцій, а заявляються вимоги про скасування реєстрації права власності (а.с. 26).

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2008 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2007 р. про закриття провадження в адміністративній справі -без змін (а.с. 52).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.05.2011 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2007 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2008 р. -скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому, суд касаційної інстанції посилався на те, що БТІ на основі законодавства делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, що пов'язані із здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому БТІ в розумінні п. 7 ст. 3 КАС України є суб'єктом владних повноважень (а.с. 80-82).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2011 р. зазначену справу прийнято до провадження Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Бібік М.М.) (а.с. 85).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2011 р. зазначену адміністративну справу передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с. 99).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2011 р. (суддя Букіна Л.Є.) зазначену адміністративну справу прийнято до провадження, та призначено її до судового розгляду (а.с. 104).

12.01.2012 р. зазначену адміністративну справу прийнято до провадження суддею Чорною В.В. згідно розпорядження керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 11-д від 10.01.2012 р. (а.с. 146-147).

В судовому засіданні 15.03.2012 р. на стадії вирішення клопотань до початку розгляду справи по суті, представником відповідача 2 заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з відсутністю у позивачки повноважень на представництво в суді інтересів територіальної громади міста Дніпропетровська, в інтересах якої подано позов.

Позивач ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що позовна заява подана нею не в інтересах територіальної громади міста Дніпропетровська, а як фізичною особою, з метою захисту власних порушених прав на володіння спірним майном (Будинок побуту «Центральний»). Одночасно просила надати їй час на уточнення позовних вимог.

Представники відповідача 1 та третьої особи вирішення клопотання відповідача 2 залишили на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін, проаналізувавши зміст позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що поданий позов не відповідає вимогам ст.ст. 105-106 КАС України, в тому числі і щодо визначення статусу ОСОБА_1 як позивача або як представника, який звертається до суду в інтересах територіальної громади міста, що на даній стадії судового розгляду, до приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 106 КАС України, унеможливлює прийняття законного та об'єктивного рішення за клопотанням представника відповідача 2 про залишення позовної заяви без розгляду з підстав відсутності повноважень на представництво.

У зв'язку з цим, позивачу має бути наданий строк на приведення позовної заяви, яка не відповідає вимогам КАС України, у відповідність до вимог КАС України.

Встановивши, що провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам КАС, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 106 КАС України, у позовній заяві, зокрема, зазначається: найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 106 КАС України, позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання. Якщо позовна заява подається представником, то у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є. Одночасно з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Зазначені вимоги закону позивачем не виконані.

Так, відповідачами по даній справі позивач визначив Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»та Приватне акціонерне товариство «Мода-сервіс», при цьому позовні вимоги про визнання реєстрації права власності на нерухоме майно не звернуті до жодного з вказаних відповідачів.

Крім того, позивачем не взято до уваги, що, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 КАС України, відповідач по адміністративній справі - це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом -й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено пунктом 7 статті 3 КАС України, згідно з якою, це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відтак, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), то такий суб'єкт не має встановлених нормами КАС України ознак суб'єкта владних повноважень, а, отже, спір за участю останнього не віднесено до спору адміністративної юрисдикції.

Як вбачається із позовних вимог, одним з відповідачів по даній справі визначено Приватне акціонерне товариство «Мода-сервіс», яке не є суб'єктом владних повноважень в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, а іншим - Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», яким вчинено реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке не є власністю позивачки, і яка не зверталася до БТІ щодо вчинення реєстраційних дій.

При цьому, згідно з прикінцевими положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру, реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами технічної інвентаризації.

Таким чином, при реалізації делегованих зазначеним вище Законом повноважень - зокрема, щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, відповідач має статус суб'єкта владних повноважень.

Проте, щоб зазначений спір з відповідачем як суб'єктом владних повноважень підпадав під визначення справи адміністративної юрисдикції, потрібно, щоб між позивачем та відповідачем (КП «ДМБТІ»як суб'єктом владних повноважень при вчиненні реєстраційних дій) склалися конкретні правові відносини, які б зачіпали права позивача.

Так, поняття "справа адміністративної юрисдикції" визначено у пункті 1 статті 3 КАС України, і під такою справою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта, про що зазначено в інформаційному листі № 3.2-2005 від 26.12.2005 р. Верховного Суду України.

Зі змісту позову та доданих до нього документів вбачається, що позивач просить визнати незаконною та скасувати реєстрацію права власності на нерухоме майно третьої особи -Приватного акціонерного товариства «Мода-сервіс».

При цьому, з матеріалів позовної заяви не вбачається, коли і які саме правовідносини з цього приводу склалися між ОСОБА_1 та відповідачем як суб'єктом владних повноважень (тобто, виключно при вчиненні ним реєстраційних дій), та в чому саме полягає порушення прав позивача.

Крім того, позивачем у позовній заяві не ставиться питання про оскарження конкретних дій (бездіяльності) або рішень відповідача, що є обов'язковою умовою для визначення, чи належить даний спір розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною 2 ст. 17 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Враховуючи, що предметом спору по даній справі не є спір щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму, а також з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби, а решта випадків стосується спорів між суб'єктами владних повноважень або за їх зверненнями, ОСОБА_1 як фізична особа могла звертатися до адміністративного суду виключно для вирішення спору з суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Натомість, як вже зазначалося вище, ОСОБА_1 не оскаржує конкретні дії (бездіяльність) або рішення відповідача 1 - КП «ДМБТІ», як суб'єкта владних повноважень, у публічно-правових правовідносинах, що склалися б між нею та відповідачем 1.

Щодо відповідача 2 - ПАТ «Мода-сервіс», останній взагалі не є суб'єктом владних повноважень, жодна з позовних вимог позивача до нього не звернута, що виключає можливість розгляду вказаної справи в межах вимог, викладених у позовній заяві від 19.06.2007 р.

Також, як зазначено у ч. 1 ст. 106 КАС України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів

Статтею 105 КАСУ передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Заявлені ОСОБА_1 у позовній заяві від 19.06.2007 р. позовні вимоги про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно не підпадають під вичерпний перелік позовних вимог, які може містити адміністративний позов, оскільки не конкретизовані, та не стосуються оскарження конкретного рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень (яке має відповідний номер, дату тощо) повністю чи окремих його положень.

Суд також зазначає, що зі змісту заявлених вимог не вбачається, якими саме діями (бездіяльністю) або рішеннями відповідача, і яке саме право позивачки в сфері публічно-правових відносин порушено.

Крім того, позивачу слід виконати вимоги ч.ч. 4, 5 ст. 106 КАС України, у зв'язку з чим необхідно визначитися, чи подана позовна заява від неї як від фізичної особи, чи як від представника територіальної громади міста Дніпропетровська на підставі довіреності.

При цьому суд зазначає, що в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.05.2011 р. зазначено, що ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду в інтересах територіальної громади міста Дніпропетровська (а.с. 80). У позовній заяві від 19.06.2007 р. позивачем також неодноразово зазначено про те, що з даним позовом вона звернулася до суду, діючи від імені територіальної громади міста на підставі довіреності, посвідченої міським головою, та надано копію вказаної довіреності (а.с. 2, 3, 20). При цьому, в судовому засіданні 15.03.2012 р. на питання з цього приводу позивачка зазначила, що з даним позовом вона звернулася як фізична особа.

Отже, зважаючи на вимоги ч.ч. 4, 5 ст. 106 КАСУ щодо підписання позовної заяви, в разі, якщо позов подано ОСОБА_1 як представником, слід надати документи на підтвердження її повноважень на звернення до суду із зазначеним позовом (належним чином оформлену довіреність) (що перевіряється судом після одержання позовної заяви відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 107 КАС України), а в разі звернення до суду як фізичною особою-документи на підтвердження адміністративно-процесуальної дієздатності позивача (копію паспорту) (що перевіряється судом після одержання позовної заяви відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 107 КАС України).

В будь-якому разі, визначення статусу ОСОБА_1 як позивача або як представника позивача впливає на подальше обґрунтування її позовних вимог, оскільки у позовній заяві має бути визначено, якими саме діями (бездіяльністю) або рішенням відповідача і які саме права позивача (або особи, в інтересах якої нею подається позов як представником) в сфері публічно-правових відносин порушені.

З огляду на сукупність викладених вище обставин, суд дійшов висновку про невідповідність пред'явленої позовної заяви вимогам КАС України, та неможливість її розгляду до усунення позивачем недоліків, викладених у зазначеній ухвалі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 106, 107, 160, 165 КАС України, суддя, -

у х в а л и в:

Встановити ОСОБА_1 строк до 02 квітня 2012 року на усунення недоліків позовної заяви, а саме, приведення позовних вимог у відповідність до ч.ч. 4, 5 ст. 105 КАС України, а позовної заяви -у відповідність до п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України, шляхом викладення тексту нової позовної заяви з наданням її примірників відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, з обґрунтуванням заявлених позовних вимог з посиланням на докази, які відомі позивачу і які можуть бути використані судом, а також з викладенням змісту позовних вимог окремо щодо кожного з відповідачів, з урахуванням переліку вимог, що може містити адміністративний позов (визначених ч. 4 ст. 105 КАС України), та меж юрисдикції адміністративних судів (визначених ч. 2 ст. 17 КАС України).

Крім того, позивачу слід виконати вимоги ч.ч. 4, 5 ст. 106 КАС України, у зв'язку з чим необхідно визначитися, чи подана позовна заява від неї як від фізичної особи, чи як від представника територіальної громади міста Дніпропетровська на підставі довіреності. В разі, якщо позов подано ОСОБА_1 як представником, слід надати документи на підтвердження її повноважень на звернення до суду із зазначеним позовом, та навести підстави для звернення до суду з даним позовом.

Роз'яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали суду і неусунення недоліків до вказаного строку, позовна заява буде залишена без розгляду у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або згідно із частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 19.03.2012 року.

Суддя В.В.Чорна