Справа № 760/14415/16-а
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 14 вересня 2018 року (повний текст складено 22 грудня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м.Києва з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (замінено правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві), в якому, з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог, просив зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення до відповідача, а саме з 30 червня 2016 року, зобов'язати відповідача зарахувати періоди роботи з 01 березня 1976 року по 23 березня 1978 року, з 25 січня 1981 року по 25 березня 1981 року, з 01 травня 1983 року по 10 жовтня 1984 року, з 01 червня 1987 року по 22 травня 1995 року як шкідливі умови праці за Списком №2 виробництв, посад і професій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року та постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 14 вересня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що згідно записів трудової книжки пільговий стаж позивача становить 11 років 7 місяців 14 днів, а тому він має право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав, будучі належним чином повідомленим про день час та місце судового розгляду, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. В суді першої інстанції позиція відповідача обґрунтовувалась тим, що з 21 серпня 1992 року робота зі шкідливими та важкими умовами праці має бути підтверджена атестацією робочих місць, в той час, як трудова книжка позивача не містить інформації про атестацію його робочого місця після 21 серпня 1992 року, а жодних уточнюючих довідок ним подано не було, що стало підставою для відмови у призначенні йому пенсії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, який народився 26 липня 1960 року, звернувся 30 червня 2016 року до Правобережного ОУПФ України в м.Києві із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2.

Рішенням Правобережного ОУПФ України в м.Києві від 08 липня 2016 року №87 (а.с.33) відмовлено в призначенні позивачу пенсії за віком по списку №2, оскільки відсутня пільгова довідка про підтвердження стажу роботи на пільгових умовах, про що позивача повідомлено листом від 12 липня 2016 року №15856/07 (а.с.11).

Вважаючи відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №2 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позовних вимогах, дійшов висновку, що відсутність підтвердження перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, а відтак - на призначення пенсії на пільгових умовах.

За наслідком перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження колегія суддів приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», який гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій та встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Пунктом «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Таким чином, якщо особа має не менше половини стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 та за наявності передбаченого загального стажу роботи - пенсії за віком призначаються із зменшенням пенсійного віку, а саме, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

При цьому, ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

У відповідності до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, до такої категорії працівників віднесені, серед іншого, п.4 підрозділ 1 «Основне виробництво» р.ХІ «Хімічне виробництво» - «рабочие и инженерно-технические работники, непосредственно занятые в цехах, производствах (на правах цехов) и отдельных установках нижеперечисленных производств резинового и шинного в цехах, участках: каландровых, сборочных, рукавных, транспортерных лент и приводных ремней, автокамерных и шинных, формовой и неформовой техники (за исключением отделки резиновых формовых и неформовых деталей), резиновой обуви (за исключением участков сортировки и упаковки), закройно-намазочных, маканных изделий, эбонита и изделий из него, воздухоплавательного и инженерного имущества, губчатых изделий, средств химической защиты, прорезиненных тканей, гуммирования закрытых емкостей и химической аппаратуры, валов и других изделий; регенерата (за исключением участков старой резины и подготовительных цехов); гуттаперчи» та відповідно до абз.1 підрозділу 2 «Допоміжні роботи» наведеного розділу - «Рабочие и мастера, занятые на ремонте, профилактике и обслуживании технологического оборудования в производствах, перечисленных в списке N 2, электрооборудования, контрольно-измерительных приборов и вентиляции химических цехов и участков химических производств, перечисленных в списке N 1 - производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, па работах с вредными условиями труда и в горячих цехах», а також згідно з р.ХХХІ «Загальні професії» - «Газосварщики и их подручные».

Як вбачається з копії трудової книжки позивача (а.с.6) він працював на «Київському дослідно-промисловому заводі гумових і латексних виробів»: з 01 березня 1976 року по 23 березня 1978 року слюсарем господарської ділянки; з 26 січня 1981 року по 25 березня 1981 року - слюсарем в цеху формових, не формових та не нолатексних виробів; з 10 травня 1983 року по 10 жовтня 1984 року - газозварником на ремонтно-механічній ділянці; з 01 червня 1987 року по 28 лютого 1992 року - підсобно-транспортним робітником складу хімікатів підготовчого цеху; з 01 березня 1992 року по 22 травня 1995 року - підсобним робітником складу хімікатів підготовчого цеху.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.20 вищенаведеного Порядку у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Трудовою книжкою позивача підтверджується його робота на «Київському дослідно-промисловому заводі гумових і латексних виробів» у періоди з 01 березня 1976 року по 23 березня 1978 року, з 26 січня 1981 року по 25 березня 1981 року, з 10 травня 1983 року по 10 жовтня 1984 року, з 01 червня 1987 року по 21 серпня 1992 року на посадах та у виробництвах, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

В той же час, відповідно до п.п.1,2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих секторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

В силу п.6 вищезазначеного Порядку атестація робочих місць передбачає, серед іншого, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах.

У трудовій книжці позивача відсутня інформація про проведення атестації його робочого місця з 22 серпня 1992 року у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року та наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, а тому така інформація має бути підтверджена відповідною уточнюючою довідкою підприємства.

В матеріалах справи наявний лист ліквідатора ПАТ «Київський завод гумових та латексних виробів» від 02 червня 2016 року №02-13/458 (а.с.78), відповідно до якого в архіві підприємства не виявлено підтверджуючих документів (картки умов праці, наказу по підприємству), щодо віднесення робочого місця на якому працював ОСОБА_2 до категорії зі шкідливими )особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці.

Згідно з листом Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 13 квітня 2017 року №100-6571 (а.с.79) документи ПАТ «Київський завод гумових та латексних виробів» за 1943-2014 року передані на зберігання до архівного відділу Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації відповідно до акту передачі документів від 11 квітня 2017 року №100/22-16/24 згідно описів справ.

Жодних доказів звернення позивача до архівного відділу Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації щодо отримання інформації про атестацію його робочого місця після 21 серпня 1992 року матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи, що як до органу Пенсійного фонду України, так і до суду позивачем не було подано жодних доказів стосовно пільгового характеру його праці починаючи з 22 серпня 1992 року, а саме щодо проведення атестації його робочого місця, період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 22 травня 1995 року не може бути зарахований до періоду роботи на посадах та у виробництвах, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Таким чином, до періоду роботи позивача на посадах та у виробництвах, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах підлягає зарахуванню робота на «Київському дослідно-промисловому заводі гумових і латексних виробів» у періоди з 01 березня 1976 року по 23 березня 1978 року, з 26 січня 1981 року по 25 березня 1981 року, з 10 травня 1983 року по 10 жовтня 1984 року, з 01 червня 1987 року по 21 серпня 1992 року, таким чином пільговий стаж позивача становить 8 років 10 місяців 12 днів.

Отже, враховуючи, що позивач має більше половини стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, а саме 8 років 10 місяців 12 днів, він має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки, тобто при досягненні ним 57 років.

В той же час, із заявою про призначення пенсії ОСОБА_2 звернувся до органів Пенсійного фонду України ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років, тобто до досягнення ним 57 років, а тому у відповідача були відсутні підстави для призначення ОСОБА_2 пільгової пенсії за списком №2 відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, захисту в адміністративному суді може підлягати виключно порушене право позивача. Задоволення вимог на майбутнє, без вчинення відповідачем на час розгляду справи в суді протиправних дій, є необґрунтованим, безпідставним та не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Беручи до уваги, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо звернення позивача до органів Пенсійного фонду України з питання зарахування періодів його роботи на «Київському дослідно-промисловому заводі гумових і латексних виробів» як роботи зі шкідливими умовами праці та з огляду на відсутність будь-яких рішень щодо відмови у зарахуванні відповідного періоду роботи ОСОБА_2 до стажу роботи на посадах та у виробництвах, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах відповідно до списку №2, такі позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на відсутність з боку відповідача порушення прав та інтересів позивача та враховуючи передчасність таких позовних вимог.

З огляду на викладені обставини за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги не подання позивачем пільгової довідки про підтвердження стражу роботи позивача на пільгових умовах з 22 серпня 1992 року і відсутність у трудовій книжці позивача інформації про проведення атестації його робочого місця, оскільки на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про призначення йому пенсії за списком №2 він не досяг відповідного віку, колегія суддів доходить висновку щодо правомірності рішення про відмову у призначенні йому пенсії за віком по списку №2 та відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 14 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма