Справа № 462/1121/19
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №462/1121/19
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід

23 квітня 2019 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сподарик Н.І., вирішуючи в порядку письмового провадження заяву представника відповідача про відвід головуючого судді в адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Токар Юлії Мирославівни про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Токар Юлії Мирославівни, із вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень - поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Токар Юлії Мирославівни, що полягала у не складенні нею протоколу про порушення працівником поліції - ОСОБА_3, який перебував за кермом автомобіля Renault Kangoo д.н.з. 1174, бортовий номер 0014 правил ПДР, зокрема п. 3.1 ПДР, за що передбачено відповідальність статтею 124 КУпАП;

- зобов'язати відповідача скласти протокол про порушення працівником поліції - ОСОБА_3, який перебував за кермом автомобіля Renault Kangoo д.н.з. 1174, бортовий номер 0014 правил ПДР, зокрема, п. 3.1 ПДР, за що передбачено відповідальність статтею 124 КУпАП.

22.04.2019 року представник відповідача Яцук Н.М. заявив відвід головуючому судді. У заяві про відвід головуючого судді представник просить передати справу на розгляд іншого адміністративного суду. В обгрунтування заяви зазначає, що автомобіль, яким керував позивач підчас ДТП належить Львівському окружному адміністративному суду, у якому ймовірно працює останній і ця обставина може плинути на неупередженість суду та об'єктивність розгляду справи.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 року зупинено провадження у даній справі до вирішення заяви про відвід головуючого судді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2019 року, для вирішення заяви про відвід головуючого судді визначено суддю Сподарик Н.І.

Розгляд заяви здійснюється у письмовому проваджернні.

Дослідивши матеріали заяви, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст.31 цього Кодексу.

Згідно ст.39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У відповідності до ст.40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ч.3 ст.40 КАС України). Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч.4 ст.40 КАС України). Відповідно, у порядку ч.8 ст.40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. При цьому, питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід (ч.11 ст.40 КАС України).

З системного аналізу підстав, які наведені у ст.36-37 КАС України вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. Водночас, для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

На переконання суду доводи представника відповідача є суб'єктивними, ґрунтуються виключно на припущеннях та будь-якими доказами про сторонній вплив на суддю Москаля Р.М. не підтверджуються.

Більш того, будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та безсторонності головуючого судді у розгляді означеної справи (№462/1121/19), з доводів заяви про відвід не вбачається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб'єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об'єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п.п.45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п.44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п.96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»,).

Європейський суд з прав людини в п.49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об'єктивного критерію цей Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (п.52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Тож, з огляду на те, що обставини, на які посилається представник відповідача, не доводять та не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості головуючого судді й такі не підтверджені жодними доказами, а їх встановлення не належить до повноважень суду при вирішенні питання про відвід, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід головуючого судді у справі №462/1121/19.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

у задоволенні заяви представника відповідача про відвід головуючого судді Москаля Р.М. в адміністративний справі №462/1121/19 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сподарик Н.І.