Справа № 580/909/19
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року справа № 580/909/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Паламаря П.Г.,

за участю секретаря Трегулова Б.Л.,

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до головного державного виконавця Канівського МРВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Гладкової Т.М., Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання рішення державного виконавця неправомірним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до головного державного виконавця Канівського МРВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Гладкової Т.М., в якій просить:

- визнати протиправним рішення головного державного виконавця Канівського МРВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Гладкової Т.М. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 26.04.2016 в межах виконавчого провадження №50869192;

- скасувати постанову головного державного виконавця Канівського МРВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Гладкової Т.М. про стягення з позивача виконавчого збору від 26.04.2018 в межах виконавчого провадження №50869192.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що 25 лютого 2019 року державним виконавцем Канівського МРВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області винесла постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору. Позивач зазначив, що згідно матеріалів виконавчого провадження №50869192, державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувана присуджених сум. Враховуючи викладене, позивач вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, а тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник позовні вимоги підтримав повністю.

Державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гладковою Т.М. подано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що по виконавчому провадженню №50869192: - 19.04.2016 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, в якій боржника попереджено про стягнення виконавчого збору у випадку несплати боргу в строк до 25.04.2016; - 26.04.2016 винесена постанова про стягнення виконавчого збору, з метою перевірки майнового стану боржника направлені запити до реєструючих органів, ОДПІ, сільської ради тощо. Боржник ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2016 та постанову про стягнення виконавчого збору від 26.04.2016 не оскаржував. 08.06.2016 зупинено виконання рішення суду, а 18.02.2019 виконавче провадження поновлено та замінено сторону - стягувана з ПАТ "Універсал банк" на ОСОБА_1 згідно постанови Київського апеляційного суду від 09.01.2019 року. Того ж дня ОСОБА_1 подав заяву про закінчення виконавчого провадження про стягнення коштів з ОСОБА_2 на його користь, згідно п.1 ч. ч ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". На виконання заяви нового стягувача виконавче провадження завершено згідно п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", при цьому головний державний виконавець Гладкова Т.М. діє у чіткій відповідності до вимог ч. 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

В судове засідання державний виконавець Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гладкова Т.М. не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Представник Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання також не з'явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено таке.

16.03.2016 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2/756/5284/15, яким стягнено солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» бог в сумі 478476,51грн.

19.04.2016 на підставі виданого виконавчого листа державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції постановою відкрито виконавче провадження № 50869192.

26.04.2016 державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору.

08.06.2016 постановою державного виконавця зупинено виконання рішення суду, а 18.02.2019 постановою виконавче провадження поновлено та постановою від 18.02.2019 замінено сторону - стягувача з ПАТ "Універсал банк" на ОСОБА_1 згідно постанови Київського апеляційного суду від 09.01.2019 року у справі № 22-1696.

18.02.2019 за заявою стягувача про повернення виконавчого провадження, згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" постановою завершено виконавче провадження та повернено виконавчий документ стягувачу.

25.02.2019 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №58482096 з виконання постанови державного виконавця № 50869192 від 26.04.2016 про стягнення виконавчого збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII).

Відповідно до статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця від 18.02.2019 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" повернено виконавчий документ стягувачу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Судом з'ясовано, що виконавчий документ повернуто стягувачу після відкриття виконавчого провадження. Тобто, державним виконавцем вчинялися дії щодо примусового виконання рішення суду, згідно ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII.

Частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до аналізу положень Закону, обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є примусове виконання судового рішення і вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Аналогічний висновок, викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 15.02.2018 року по справі № 910/1587/13.

Отже виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Суд зазначає, що виконавець здійснював примусове виконання рішення шляхом винесення постанов, оскільки боржник не виконував рішення суду добровільно.

Таким чином головним державним виконавцем вчинялись дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, а отже підлягає стягненню і виконавчий збір.

З огляду на викладене, постанова головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору винесена з дотриманням норм Закону №1404-VIII.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають до відшкодування.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя П.Г. Паламар