Справа № 591/1716/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 р.Справа № 591/1716/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

за участю представника позивача Паливоди І.Є.,

за участю представника відповідача ОСОБА_5,

за участю свідка ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Грищенко О.В., місце складання м. Суми, повний текст складено 20.03.19 року по справі № 591/1716/19

за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

до Громадянин Республіки Бангладеш ОСОБА_4

про примусове видворення за межі території України та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно переб,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_4 про примусове видворення за межі території України та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 18.03.2019 року працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління ДМС України в Сумській області виявлено громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 З його пояснень відомо, що він народився в Бангладеш, має громадянство Республіки Бангладеш. З його слів відомо, що він в'їхав на територію України з території Росії поза пунктами пропуску в середині 2018 року. На територію Росії потрапив як футбольний вболівальник для перегляду матчів чемпіонату світу з футболу та після його завершення вирушив в Україну. З тих пір проживає на території України без документів на право проживання спочатку у м. Харків, а в кінці лютого приїхав до м. Суми. На теперішній час постійного місця проживання в Україні не має, проживає в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_1. Паспорт громадянина Республіки Бангладеш втратив, не працює; з заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту іноземець до компетентних органів не звертався; на сьогоднішній день підстав для подальшого перебування в Україні іноземець не має та знаходиться на території України з порушенням вимог чинного міграційного законодавства.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20.03.2019 року у справі № 591/1716/19 задоволено адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_4 про примусове видворення за межі території України та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Примусово видворено за межі території України громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_4.

Затримано громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Звернуто рішення до негайного виконання.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказував, що відповідачу не надавалась належним чином інформація про право звертатись за захистом в Україні та не забезпечено доступу до процедури захисту в Україні, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 18.03.2019 року працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління ДМС України в Сумській області виявлено громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 З його пояснень відомо, що він народився та має громадянство Республіки Бангладеш. Зі слів відповідача відомо, що він в'їхав на територію України з території Росії поза пунктами пропуску в жовтні 2018 року. На територію Росії відповідач потрапив як футбольний вболівальник для перегляду матчів чемпіонату світу з футболу та після його завершення вирушив в Україну. З тих пір проживає на території України без документів на право проживання спочатку у м. Харків, а в кінці лютого приїхав до м. Суми. На теперішній час постійного місця проживання в Україні не має, проживає в орендованих квартирах. Паспорт громадянина Республіки Бангладеш втратив. Не працює. Проживає у АДРЕСА_1 (а.9).

18.03.2019 року, Управлінням ДМС України в Сумській області зі слів відповідача була складена довідка про особу, форма якої встановлена Додатком 2 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС України від 28.08.2013 № 825 (а.с.8).

За результатами перевірки, проведеної за наявними обліками територіальних органів ДМС та відомчої інформаційної системи «Оформлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ЄІАС УМП установлено, що відповідач на території України зареєстрованим не значиться, громадянства не набував, посвідкою на постійне проживання та тимчасове проживання не документувався.

За інформацією, отриманою з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан») встановлено, що відповідач не значиться як такий, що перетинав державний кордон на в'їзд/виїзд, що також підтверджує незаконність потрапляння на територію України.

18.03.2019 року відносно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МСМ № 054596 за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення іноземцями правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні) (а.с.7) та заступником начальника Управління ДМС України в Сумській області застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН МСМ № 051251 від 18.03.2019 року (а.с.12). Штраф відповідачем сплачений, про що свідчить копія квитанції. (а.с.11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час відсутні правові підстави для перебування відповідача на території України, а відтак наявні всі необхідні обставини для примусового видворення відповідача за межі України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 2 ст. 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений ч.1 ст. 288 КАС України, за позовом органу (підрозділу), який подав такий позов, може застосувати до іноземця або особи без громадянства один із таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи або організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Матеріалами справи встановлено, що 18.03.2019 року Управлінням ДМС України в Сумській області було прийнято рішення № 28 про примусове повернення з України громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким відповідач зобов'язався виїхати за межі України до 19.03.2019 року (а.с.13-14).

20.03.2019 позивач звернувся до суду з позовом про примусове видворення за межі території України та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Проте, згідно з показань свідка ОСОБА_3, юриста благодійного фонду «Право на захист», громадянин Республіки Бангладеш ОСОБА_4 починаючи з 18.02.2018 неодноразово звертався до Управління ДМС України в Сумській області із заявою про отримання статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту, однак постійно отримував відмови у прийнятті заяви через відсутність в УДМС України в Сумській області можливості залучення перекладача для проведення інтерв'ю. Через вказану причину відповідачу постійно призначались інші дати для звернення за захистом та він сумлінно приходив до Управління ДМС України в Сумській області в призначені дати та час, однак отримував постійні відмови в прийнятті заяви

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження. Біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країн, де вони можуть зазнати катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання або з яких вони можуть бути вислані або примусово повернуті до країн, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» обов'язок осіб, які з наміром бути визнаними біженцями в Україні або особами, які потребують додаткового захисту, незаконно перетнули державний кордон України, без зволікань звернутися до відповідного органу міграційної служби із заявою про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, необхідно розуміти як такий, що здійснений сумлінно, за першої можливості, тобто без необґрунтованих затримок. Порушення зазначеного обов'язку не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а може лише прийматися до уваги при розгляді відповідної заяви, керуючись зазначеними положеннями Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», судам слід ураховувати, що стаття 5 Закону не встановлює санкції за подання заяви про надання статусу біженця із зволіканням. У таких випадках на порушників можуть накладатися лише стягнення у вигляді штрафу, передбачені статтями 203 та 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ті, що відповідають вимогам статті 31 Конвенції про статус біженців 1951 року). Неприйняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до розгляду та примусове повернення або примусове видворення заявника суперечитиме захисту фундаментальних прав, передбачених Конвенцією про статус біженців 1951 року (стаття 33 "Невислання біженців"), а також Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року (стаття 3 "Заборона катування").

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, пояснення сторін та показання свідка, колегія суддів зазеначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про видворення за межі території України не звернув увагу на те, що відповідач звертався з заявою про отримання статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі № 820/6708/17 в частині задоволення позовних вимог щодо видворення за межі території України громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20.03.2019 року по справі № 591/1716/19 скасувати в частині в частині примусового видворення за межі території України Громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_4.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20.03.2019 року у справі № 591/1716/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 22.04.2019 року