Справа № 415/10402/18
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участю секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ВР № 311040 від 22.11.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у сумі 425 гривень, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 22 листопада 2018 р. відповідачем відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за порушення п. 19.1 Правил дорожнього руху України, а саме за керування транспортним засобом у темну пору доби з не увімкненими фарами ближнього світла, з якою він не згоден, оскільки ділянка дороги, по якій він рухався, була освітлена, і на автомобілі були включені додаткові фари.

Окрім того, позивач зазначив, що відповідач не розяснив йому процесуальні права та не вручив копію постанови про накладення адміністративного стягнення, чим позбавив можливості скористуватись юридичною допомогою та лише формально підійшов до встановлення обставин справи.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання повістки на адресу, вказану у позовній заяві, яка повернута до суду через незапит, тобто не отримання позивачем. Виходячи з положень ст.268 ч.1, ч.2 КАС України, суд вважає позивача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання, в якому просить адміністративний позов розглянути за його відсутності та долучити до справи відеозапис події.

Згідно ст. 268 ч. 3 КАС України, неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, встановив наступне.

22 листопада 2018 р. поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Луганській області ДПП рядовим поліції ОСОБА_3 складено постанову серії ВР № 311040 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень.

У вказаній постанові зазначено, що 22 листопада 2018 р. о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Перемоги в місті Лисичанську у темну пору доби з не ввімкненими фарами ближнього світла, чим порушив п. 19.1. ПДР України.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони , зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками…, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом положень ст.ст. 73, 75, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 19. 1 ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобу , що рухається на всіх механічних транспортних засобах повинні бути ввімкнені фари ближнього світла.

Судом досліджено матеріали відеофіксації порушення правил дорожнього руху та розгляду справи, надані відповідачем, які суд визнає належним та допустимим доказом, оскільки останні здійснені на підставі ст. 40 Закону України «Про національну поліцію»,правомірність прийняття, яких у якості доказу підтверджується постановою КАС ВС від 15 листопада 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/6128/18а.

З відеофайлів вбачається, що водій ОСОБА_1, 22 листопада 2018 року о 19 годині 20 хвилин керував автомобілем НОМЕР_2 у темну пору доби з не ввімкнутими фарами ближнього світла. При цьому автомобіль позивача з моменту його фіксації на відеокамері постійно перебував в поле зору відповідача, аж до моменту його зупинки.

Тобто, вказані матеріали відеофіксації достеменно доводять факт вчинення правопорушення позивачем та спростовують наведені в адміністративному позові доводи позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення.

При цьому посилання позивача на те, що у нього були включені додаткові фари, і ділянка дороги, по якій він рухався, добре освітлювалась, суд до уваги не приймає, оскільки водій механічного транспортного засобу відповідно до п. 19.1. ПДР України повинен увімкнути фари ближнього світла у темну пору доби, незалежно від ступеня освітлення дороги, і ця вимога для водіїв є імперативною.

Також підставами для скасування постанови позивачем зазначено те, що інспектором складено постанову з порушенням встановленого законом порядку, без наявності зібраних у справі доказів, без розяснення йому прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, відмовлено у задоволенні клопотання щодо відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю отримання юридичної допомоги та не вручено йому копію постанови.

Разом з тим, з дослідженого відеозапису з нагрудного відео реєстратора вбачається, що поліцейський, дотримуючись вимог п.п. 8-10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, на місці зупинки ТЗ позивача представився, повідомив водію про порушення ним вимог п. 19.1 ПДР України, роз'яснив йому права, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, в тому числі право на отримання юридичної допомоги, провів розгляд справи про адміністративне правопорушення у передбаченому законом порядку, оголосив постанову, її суть та порядок оскарження.

Проте, матеріали дослідженого відеозапису не містять відомостей, що позивачем, під час розгляду справи, заявлялись клопотання щодо необхідності відкладення розгляду справи для отримання останнім юридичної допомоги.

Крім того, як вбачається з відеозапису, позивач не лише відмовився підписати оголошену йому постанову, а взагалі відмовився від її отримання.

При цьому на вимогу позивача поліцейським було надано для огляду відео регістратор на якому зафіксований факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 19.1 ПДР України, а також розяснено його право на перегляд даного відеозапису у зручних для нього умовах у відділку УПП в Луганській області у робочий час.

Таким чином, у відповідача на час розгляду справи були докази скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Оскаржувана позивачем постанова містить всі дані, передбачені ст. 283 КУпАП, а тому доводи позивача щодо не зазначення в постанові відомостей щодо здійснення відео фіксації правопорушення, суд вважає необґрунтованими та до уваги не приймає.

Що стосується доводів позивача в частині неправомірності винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до положень частини 1 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З врахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII, внесені зміни в правові норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема доповнено статтю 258 КУпАП частиною 2, відповідно до якої визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім цього, Законом викладено у новій редакції частину 4 названої статті 258 КУпАП, відповідно до якої передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу III пунктів 1, 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122 …….. виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З наведеного вбачається, що уповноважений працівник Національної поліції має право виносити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, розгляд яких віднесено до його компетенції, на місці вчинення адміністративного правопорушення, а тому дії працівника поліції по складенню постанови при виконанні ним своїх обовязків є такими, що випливають з його посадових обовязків.

Згідно п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судом встановлено, що адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкції статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства, обставин, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та таких, що виключають адміністративну відповідальність не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

З огляду на вищенаведене, а також те, що оскаржувана постанова складена у відповідності до ст. 283 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС 07 листопада 2015 року№1395, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати, в порядку ст. 139 КАС України, слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВР № 311040 від 22.11.2018 у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: