Справа № 817/860/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 квітня 2019 року

Київ

справа №817/860/16

адміністративне провадження №К/9901/23381/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

головуючого судді Смоковича М.І.,

суддів Шарапи В. М., Білоуса О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяви Прокуратури Рівненської області та ОСОБА_1 про роз'яснення постанови Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 817/860/16,

встановив:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Прокуратури Рівненської області (далі - Прокуратура) та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просила:

визнати протиправними та скасувати накази прокурора Рівненської області від 13 травня 2016 року № 441 та від 06 червня 2016 року № 533 щодо її звільнення з посади та органів прокуратури України;

поновити її на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Прокуратури та органах прокуратури України з 07 червня 2016 року;

визнати протиправними дії Прокуратури щодо ненарахування та невиплати заробітної плати в повному обсязі за період з 15 липня 2015 року по 06 червня 2016 року включно та відповідно до статті 81 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, допомоги по тимчасовій непрацездатності, відпускних, тощо;

зобов'язати Прокуратуру перерахувати заробітну плату ОСОБА_1 за період з 15 липня 2015 року по 06 червня 2016 року включно та відповідно до статті 81 Закону № 1697-VII, з урахуванням вже здійснених виплат за цей період, та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу;

зобов'язати Прокуратуру перерахувати заробітну плату ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 07 червня 2016 року по дату фактичного поновлення на посаді, виходячи з розрахунку середнього заробітку відповідно до статті 81 Закону № 1697-VII, та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Рівненський окружний адміністративний суд постановою від 06 березня 2017 року у задоволенні позову відмовив повністю.

Житомирський апеляційний адміністративний суд постановою від 05 травня 2017 року скасував постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправними та скасування наказів Прокуратури щодо звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення судових витрат та ухвалив в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог.

Визнав протиправними та скасував накази Прокуратури від 13 травня 2016 року № 441 та від 06 червня 2016 року № 533 щодо звільнення ОСОБА_1 з посади та органів прокуратури України.

Поновив ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з питань розгляду листів, прийому громадян та доступу до публічної інформації Прокуратури та органах прокуратури України з 07 червня 2016 року.

Зобов'язав Прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 07 червня 2016 року по день фактичного виконання рішення суду у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

У решті постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року - залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 28 лютого 2019 року касаційну скаргу Прокуратури задовольнив частково.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2017 року скасував в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з питань розгляду листів, прийому громадян та доступу до публічної інформації Прокуратури Рівненської області та органах прокуратури України з 07 червня 2016 року та ухвалив в цій частині нове рішення.

Поновив ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Прокуратури Рівненської області та органах прокуратури України з 07 червня 2016 року.

У решті постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2017 року в цій справі залишив без змін.

25 березня 2019 року Прокуратура звернулася до Верховного Суду із заявою про роз'яснення судового рішення у порядку статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

У заяві Прокуратура просить роз'яснити пункт 3 постанови Верховного Суду від 28 лютого 2019 року в частині посади, на яку вдруге підлягає поновленню ОСОБА_1, враховуючи те, що остання уже поновлена на посаді начальника відділу з питань розгляду листів, прийому громадян та доступу до публічної інформації Прокуратури та згодом переведена на іншу посаду за власним бажанням.

Обґрунтовуючи своє звернення відповідач, з-поміж іншого, зазначив, що 06 жовтня 2017 року Житомирський апеляційний адміністративний суд видав виконавчий лист № 817/860/16. Між тим, 25 травня 2017 року Прокуратура подала на рішення суду апеляційної інстанції касаційну скаргу з клопотанням про зупинення виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2017 року.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 23 червня 2017 року відмовив в зупиненні виконання оскаржуваної постанови апеляційному суду.

30 жовтня 2017 року Відділ примусового виконання судових рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України відкрив виконавче провадження щодо виконання згаданого виконавчого листа (ВП № 055026272). Відтак прокурор Рівненської області наказом від 15 листопада 2017 року № 914 поновив ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з питань розгляду листів, прийому громадян та доступу до публічної інформації прокуратури Рівненської області з 07 червня 2016 року та провів розрахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Згодом прокурор Рівненської області наказом від 28 листопада 2017 року № 959, на підставі заяви ОСОБА_1 від 27 листопада 2017 року, призначив її на посаду заступника начальника відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Рівненської області.

За наслідками розгляду касаційної скарги Прокуратури на згадану постанову суду апеляційної інстанції Верховний Суд ухвалив згадану постанову від 28 лютого 2019 року. Тобто, суд касаційної інстанції поновив ОСОБА_1 не на посаді, з якої її звільнено, а у новоствореному підрозділі прокуратури Рівненської області. Однак на цю посаду (на яку поновлено позивача) згідно з наказом прокурора Рівненської області № 1178 від 16 грудня 2016 року призначено Рябого Є.І., який перебуває на ній дотепер і підстав для його звільнення немає.

З огляду на наведені обставини відповідач звернув увагу суду на принцип юридичної визначеності, відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов'язковим для сторін і не може переглядатися. Цей принцип, зауважує Прокуратура, гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»). У цьому зв'язку відповідач зазначив, що суд касаційної інстанції попри відмову в зупиненні виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з питань розгляду листів, прийому громадян та доступу до публічної інформації Прокуратури та незважаючи на висновки, які викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2017 року, ухвалив постанову від 28 лютого 2019 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Рівненської області.

Позаяк на цій посаді працює інша особа і позивач теж уже переведена на іншу посаду, Прокуратура, з посиланням на статтю 254 КАС, просить роз'яснити їй пункт 3 згаданої постанови Верховного Суду від 28 лютого 2019 року.

28 березня 2019 року надійшла заява ОСОБА_1, у якій вона, теж з покликанням на статтю 254 КАС, просить роз'яснити питання нарахування та виплати їй заробітної плати на поновленій згідно з постановою Верховного Суду від 28 лютого 2019 року посаді начальника відділу з організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Прокуратури Рівненської області та органах прокуратури України з 07 червня 2016 року.

При розгляді своєї заяви позивач просила взяти до уваги таке.

Посади, на яку суд апеляційної інстанції поновив ОСОБА_1, у штатному розписі Прокуратури не було, тому виконати рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду, поновивши її порушені права, було неможливо.

Питання щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, яка існувала в штатному розписі Прокуратури, остання не розглядала, позаяк на посаду начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Рівненської області призначено Рябого Є.І.

Між тим, на виконання згаданої постанови суду апеляційної інстанції, для уникнення відповідальності за невиконання рішення суду, Прокуратура наказом № 914 від 15 листопада 2017 року поновила її на посаду, якої фактично не існує. Того самого дня ОСОБА_1 повідомили, що посади, на яку її поновили, у штатному розписі Прокуратури немає, тому відповідно до вимог частини першої статті 49-1 Кодексу законів про працю України її попередили попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури та скорочення кількості прокурорів органу прокуратури через 2 місяці з дня ознайомлення з попередженням, у порядку, визначеному статті 60 Закону України «Про прокуратуру» та одночасно запропоновано перелік наявних вакантних та тимчасово вакантних посад органів прокуратури Рівненської області.

Наказом № 915 від 15 листопада 2017 року «Про закріплення ОСОБА_1 за відділом організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді прокуратури Рівненської області» позивача закріпили за вказаним відділом. Згодом наказом прокурора області № 959 від 28 листопада 2017 року ОСОБА_1 призначили на тимчасово вакантну посаду заступника начальника відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді Прокуратури.

У зв'язку з виходом на роботу основного працівника, наказом прокурора області № 251 від 12 квітня 2018 року ОСОБА_1 перевели на тимчасову посаду прокурора відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді прокуратури Рівненської області, на час відпустки основного працівника, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Позивач зазначила, що компенсацію за вимушений прогул їй було нараховано не із посадового окладу начальника відділу в розмірі 7210 грн., а з посадового окладу в розмірі 2894 грн., без урахування підвищення посадових окладів працівникам прокуратури, які відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» було збільшено. Перерахунку компенсації за вимушений прогул, з урахуванням підвищення посадових окладів працівникам прокуратури дотепер не проведено.

Колегія суддів розглянула заяви сторін щодо роз'яснення постанови від 28 лютого 2019 року і при постановленні цієї ухвали керувалася таким.

Відповідно до статті 254 КАС за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

У розумінні цієї норми необхідність роз'яснення судового рішення виникає тоді, коли воно є нечітким за змістом, неясним і незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть його виконувати. Зі сказаного також висновується, що роз'ясненню підлягає судове рішення, яким суд розв'язав спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов'язки та інтереси учасників спірних правовідносин.

Судячи із доводів відповідача, потреба у роз'ясненні постанови Верховного Суду від 28 лютого 2019 року полягає у тому, щоб суд пояснив як його виконувати за описаної вище ситуації з працевлаштуванням ОСОБА_1 у Прокуратурі, тоді як зазначений процесуальний засіб має на меті усунути невизначеність змістовного навантаження судового рішення, зокрема його резолютивної частини.

Між тим, у чому полягають або чим зумовлені труднощі з розумінням змісту пункту 3 резолютивної частини постанови Верховного Суду від 28 лютого 2019 року і яким чином це перешкоджає виконанню цього судового рішення відповідач не пояснив.

З огляду на мотиви звернення, заява Прокуратури про роз'яснення рішення та викладені в ній аргументи є, по суті, проявом незгоди відповідача з постановою суду касаційної інстанції, аніж намаганням виконати це судове рішення.

Щодо зауважень відповідача про юридичну визначеність та неможливість перегляду судового рішення, яке набрало законної сили треба зауважити, що постанову від 28 лютого 2019 року Верховний Суд ухвалив за наслідками розгляду касаційної скарги Прокуратури в межах вимог і доводів її касаційної скарги на зазначене рішення суду апеляційної інстанцій.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення заяви Прокуратури про роз'яснення постанови Верховного Суду від 28 лютого 2019 року немає.

З приводу заяви ОСОБА_1 про роз'яснення того самого рішення суду касаційної інстанції, то у її задоволенні також треба відмовити, позаяк згаданою постановою касаційний суд не вирішував питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, в межах своїх повноважень суд касаційної інстанції не може досліджувати доказів, тим паче проводити розрахунки середнього заробітку за період вимушеного прогулу.

Якщо у позивача виник спір з Прокуратурою щодо виплати заробітної плати, це може бути предметом окремого позову, але не заяви в порядку статі 254 КАС.

З урахуванням наведеного, оскільки постанова Верховного Суду України від 28 лютого 2019 року є зрозумілою, підстав для її роз'яснення в порядку статті 254 КАС немає.

Керуючись статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити у роз'ясненні постанови Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 817/860/16 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Рівненської області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і не оскаржується.

Головуючий суддя М. І Смокович

Судді О. В. Білоус

В. М. Шарапа