Справа № 280/829/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2019 року Справа № 280/829/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, третя особа Відділ по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
26 лютого 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (далі - відповідач), третя особа Відділ по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, в якому позивач просить суд:

скасувати рішення Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.02.2019 про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 04.03.2019 вищевказану позовну заяву залишено без руху. 14.03.2019 до суду надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, зокрема уточнена позовна заява, в якій відповідачем визначено Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Ухвалою суду від 18.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 02.04.2019 відмовлено у залученні третьої особи.

Ухвалою суду від 09.04.2019 відмовлено у розгляді справи з викликом сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що від спільного сімейного життя з громадянином Російської Федерації ОСОБА_3 позивач має спільну дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.03.2018 її брак з ОСОБА_3 було розірвано, а долею дитини ОСОБА_3 не цікавиться, тим самим усунувшись від виконання обов`язків. Зазначає, що 13.02.2019 позивач звернулась до Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 за адресою її місця проживання. Проте, рішенням Відділу було відмовлено у реєстрації місця проживання дитини з посиланням на відсутність письмової згоди батька дитини, надання якої передбачено пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання. Позивач вважає, що відмовляючи у здійсненні реєстрації місця проживання дитини за місце проживання позивача, хоча й діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений пунктами 11, 18 Правил, однак без урахування інтересів дитини, як це визначено вимогами Конвенції про права дітей та Закону України «Про охорону дитинства». У зв`язку із чим просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до приписів чинного законодавства України, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Вказує, що у разі якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідач зазначає, що реєстрація місця проживання малолітньої дитини без згоди другого з батьків можлива лише на підставі рішення суду про визначення місця проживання дитини або рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, проте, ОСОБА_1 при зверненні до відділу реєстрації місця проживання по Хортицькому району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту не надано засвідченої в установленому порядку письмової згоди батька малолітньої дитини, як і не було надано рішення суду або органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 . За таких обставин, відповідач вважає відмову правомірною, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду від 23.03.2018 у справі №337/410/17 (провадження №2/337/654/2018), яке набрало законної сили 24.04.2018, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.12).

13.02.2019 позивач звернулась до Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, в якій просила зареєструвати місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, 13.02.2019, Відділом реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради відмовлено у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що позивач не надав необхідних документів або інформації, а саме відсутня згода батька (другого законного представника).

Позивач, не погодившись з правомірністю відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що підставою для відмови у реєстрації дитини стало посилання відповідача на пункт 18 Правил реєстрації місця проживання, а саме те, що позивачем для реєстрації місця проживання дитини не надано згоди іншого законного представника батька дитини.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги не заперечує того, що відповідач діяв у відповідності до положень закріплених в Правилах реєстрації місця проживання, проте, вказує на те, що приймаючи спірне рішення відповідачем не було враховано інтереси дитини, відповідно до Конвенції про права дітей та Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Статтею 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №207 затверджено Правила реєстрації місця проживання (далі Правила №207), які визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Відповідно до пункту 18 Правил №207, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах); проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

З матеріалів адміністративної справи встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що на момент виникнення спірних правовідносин батьки ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не перебувають у шлюбі та проживають за різними адресами, жодного з батьків батьківських прав позбавлено не було, доказів протилежного не надано.

За таких обставин, позивач для реєстрації дитини, яка не досягла 14 років, за своїм місцем проживанням повинна була додати до заяви про реєстрацію місця проживання, серед іншого, письмову згоду ОСОБА_3 на реєстрацію місця проживання спільної дитини разом з матір`ю, проте відповідної згоди надано не було, як і не надано рішення суду або рішенням органу опіки та піклування, якими визначено місце проживання ОСОБА_2 за місцем проживання матері ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів пункту 11 Правил №270, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно відмовлено у реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , оскільки для проведення відповідної реєстрації не надано всіх необхідних документів.

Стосовно посилань позивача на те, що рішення було прийнято без урахування інтересів дитини, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що дійсно статтею 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 №44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

В свою чергу, згідно статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Тобто, ухвалюючи рішення, яке стосується інтересів дитини відповідний орган повинен враховувати інтереси дитини та приймати рішення, яке найкращим чином відповідатиме інтересам дитини, проте, таке рішення в той же час не повинно порушувати прав та інтересів батьків дитини (законних представників).

Згідно ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч.2 ст.141 СК України).

Суд зазначає, що відповідно до приписів частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.162 Сімейного кодексу України, особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

За таких обставин, суд зазначає, що ОСОБА_1 та її колишній чоловік ОСОБА_3 , які відповідно до приписів чинного законодавства України мають рівні права та обов`язки щодо ОСОБА_2 , повинні вирішувати питання щодо місця проживання дитини за взаємною згодою, а у разі її відсутності зазначене питання повинно вирішуватись за рішенням суду ухваленого в порядку цивільного судочинства або рішенням органу опіки та піклування, інакше буде порушено цивільні права та інтереси одного з батьків.

При цьому, з огляду на вік дитини, дитина не набула права брати участь у вирішенні зазначеного питання, оскільки відповідних прав дитина набуває по досягненню 10 років.

Позивач в позовній заяві, як на підставу вирішення зазначеного питання без згоди батька посилається на те, що ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та долею дитини не цікавиться, у зв`язку з чим наявні підстави для реєстрації місця проживання дитини разом з матір`ю.

Проте, в ході розгляду адміністративної справи судом встановлено, що зазначені обставини не відповідають дійсності, з огляду на наступне.

Так, в ході розгляду адміністративної справи судом одержано інформацію, що 22.03.2019 за ухвалою судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя відкрито провадження в цивільній справі №337/686/19 (провадження №2/337/1123/2019) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини разом з батьком.

За таких обставин, судом встановлено, що на даний час в провадженні місцевого суду перебуває спір між батьками ОСОБА_2 щодо встановлення його місця проживання, то вирішення питання про реєстрацію місця проживання дитини є передчасним до вирішення спору між батьками в порядку цивільного судочинства.

Суд зазначає, що ані Департамент реєстраційних послуг, ані адміністративний суд, не наділені повноваженнями приймати рішення, які впливають на цивільні права/обов`язки батьків дитини, оскільки такі обставини можуть встановлюватись виключно в порядку цивільного судочинства або органом опіки та піклування.

В порядку адміністративного судочинства суд перевіряє виключно дотримання процедури прийняття рішення уповноваженим органом, в даному випадку Департаментом реєстраційних послуг, тобто чи було дотримано відповідачем порядку розгляду заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, який передбачений чинним законодавством України.

В даному випадку встановлено, що відповідач під час розгляду заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69002, м.Запоріжжя, вул.Олександрівська, 84, ), третя особа Відділ по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради (69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, 48-а, ), про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова