Справа № 0440/6689/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Справа № 0440/6689/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІСТА БРЕНД КОМПАНІ" до Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
Обставини справи: 04 вересня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІСТА БРЕНД КОМПАНІ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 31.07.2018 року № НОМЕР_1.
Отже, позивач вважає, що виконав свій обов'язок зі сплати податкового зобовязання в повному обсязі і у встановлені строки, що виключає застосування відповідності. На підставі викладеного спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 31.07.2018 року № НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Представник позивача у судове засідання 24.01.2019 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача в ході судового розгляду справи позов не визнавав, посилаючись на обставини наведені у письмовому відзиві на позов та, зокрема вказав, що по особовому рахунку ТОВ ВІСТА БРЕНД КОМПАНІ встановлено несвоєчасну сплату грошових зобовязань з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за березень 2014 року, а саме: сплата відбулась 17.07.2018 року, в той час як граничним терміном сплати є 20.04.2014 року. У звязку з чим до позивача було застосовано фінансові санкції та нараховано пеню за кожен день прострочки, згідно рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 31.07.2018 року № НОМЕР_1.
Частиною першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справи за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2016 року у справі № 804/1397/16 зобовязано ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області розглянути заяву ТОВ ВІСТА БРЕНД КОМПАНІ вих.№11/11/15-1 від 11.11.2015р. про повернення помилково та/або надміру сплачених сум єдиного внеску та прийняте відповідне рішення за результатами її розгляду відповідно до приписів ст.13 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 р. № 6.
Вказане рішення прийнято у звязку з порушенням терміну сплати (несвоєчасну сплату) єдиного внеску по документам: від 12.02.2018 р., 14.04.2015 р., 14.04.2016 р., 11.04.2017 р., 15.05.2015 р., 08.06.2018 р., 06.07.2016 р., 12.09.2016 р., 07.09.2017 р., 20.10.2014 р., 19.11.2014 р., 07.12.2017 р., 09.11.2016 р., 18.09.2014 р., 18.09.2014 р., 07.09.2017 р., 12.02.2018 р., 14.04.2015 р., 14.04.2016 р., 11.04.2017 р., 15.05.2015 р., 08.06.2018 р., 06.07.2016 р., 12.09.2016 р., 20.10.2014 р., 19.11.2014 р., 07.12.2017 р., 09.11.2016 р.
Зазначене рішення було оскаржено позивачем в судовому порядку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Під час розгляду справи судом перевірено прийняте відповідачем рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено таке.
Відносини, що виникають з приводу забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (надалі Закон № 2464).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є, в тому числі, роботодавці: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464 визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Абзацом 1 частини 8 статті 9 Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Згідно частини 11 статті 9 Закону № 2464, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, при цьому законодавцем не визначено випадки застосування до платника фінансових санкцій, за сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування вчасно, але на помилковий рахунок, що мало місце в даних правовідносинах.
Також, необхідно врахувати підпункт 2 пункту 10 статті 9 Закону № 2464, відповідно до якого днем сплати єдиного внеску вважається: у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом з сумою коштів у готівковій формі.
Окрім того, відповідно до частини 4 та 5 статті 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).
Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Таким чином, суд приходить до висновку, що днем сплати платником податку єдиного соціального внеску є день здійснення подання квитанції на оплату єдиного соціального внеску та її прийняття банком.
Так, в силу пункту 5 Порядку № 6, повернення коштів здійснюється у випадках помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету.
Повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення (далі - Заява) у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів за місцем обліку помилково сплачених коштів у довільній формі із зазначенням суми та напряму повернення. Помилково сплачені суми у випадках, передбачених підпунктами 3 та 4 пункту 5 цього Порядку, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України та пункту 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".
Згідно з пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Таким чином, з аналізу вищезазначених норм права випливає, що для визначення правильності нарахування штрафу та пені, обов`язково слід встановити факт невиконання платником єдиного внеску обов`язку по сплаті сум внеску, а також розмір недоїмки, на який нараховано штраф та пеню.
Отже, законодавцем виключно визначені правопорушення, за вчинення яких до правопорушника застосовуються штрафні санкції. Зокрема таким порушенням є несплата (неперерахування) або несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного податку.
В ході судового розгляду справи сторонами підтверджено, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 31.07.2018 року № НОМЕР_1 винесено через порушення терміну сплати єдиного соціального внеску, що сталось внаслідок відсутності вчасної сплати єдиного соціального внеску за березень 2014 року.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2016 року у справі № 804/1397/16 зобовязано ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області розглянути заяву ТОВ ВІСТА БРЕНД КОМПАНІ вих. № 11/11/15-1 від 11.11.2015 р. про повернення помилково та/або надміру сплачених сум єдиного внеску та прийняте відповідне рішення за результатами її розгляду відповідно до приписів ст.13 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 р. № 6.
Вказана постанова набрала законної сили та 05.04.2018 року ТОВ ВІСТА БРЕНД КОМПАНІ отримано виконавчий лист по справі № 804/1397/16.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті другій Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Прийняття рішень, вчинення дій суб'єктами владних повноважень передбачає, зокрема, дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який випливає з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що:
- здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти;
- якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей;
- несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб'єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;
- для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш «шкідливі» засоби.
Принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.
На підставі викладеного, оскільки матеріали справи свідчать про те, що позивачем сплата єдиного внеску за березень 2014 року здійснена лише 17.07.2018 року, згідно платіжного доручення № 1526 від 17.07.2018 року, а при виявленні помилкового направлення коштів на інший рахунок не вжито всіх залежних від нього заходів для перерахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на належний рахунок, та враховуючи, що помилково сплачені кошти, згідно платіжного доручення № 27 від 20.03.2014 року, повернуто позивачу, суд робить висновок, що в даному випадку ТОВ ВІСТА БРЕНД КОМПАНІ не виконано свій обовязок зі сплати податкового зобовязання в повному обсязі і у встановлені строки.
На підставі викладеного накладення штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування сум єдиного внеску є таким, що здійснено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, отже підстави для скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 31.07.2018 року № НОМЕР_1 відсутні.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ВІСТА БРЕНД КОМПАНІ не підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 9, 73, 77, 90, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко