Справа № 300/849/19
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
"19" квітня 2019 р. справа № 300/849/19
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконними дій, скасування запису про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості та зобов'язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1, ОСОБА_2 15.04.2019 звернулися до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконними дій щодо відмови у внесенні відомостей про позивачів, як власників майна (домоволодіння), що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34, реєстраційний номер 14681402, скасування запису про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості (домоволодіння), що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34, реєстраційний номер 14681402 за ОСОБА_3, ОСОБА_4, та зобов'язання внести до Державного реєстру речових прав запис про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34, реєстраційний номер 14681402 за позивачами.
Приписами пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Положенням частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.
За визначенням, наведеним в пункті 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. В свою чергу, публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України); субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Адміністративна юрисдикція визначається Кодексом адміністративного судочинства України за допомогою трьох критеріїв, а саме: предметної (родової), інстанційної (функціональної) та територіальної (просторової) (підсудності).
Предметна юрисдикція визначена параграфом 1 Глави 2 Розділу І Загальні положення Кодексу адміністративного судочинства України. Так, згідно пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Як слідує зі змісту позовної заяви позивачі просять: визнати незаконними дії Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо відмови у внесенні відомостей про позивачів, як власників майна (домоволодіння), що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34, реєстраційний номер 14681402; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості (домоволодіння), що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34, реєстраційний номер 14681402 за ОСОБА_3, ОСОБА_4; зобов'язати Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради внести до Державного реєстру речових прав запис про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34, реєстраційний номер 14681402 за ОСОБА_1 (50 %) та за ОСОБА_2 (50 %).
Відповідно до матеріалів позовної заяви, Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 у справі №0907/4950/2012, провадження №2/0907/4451/2012, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_3, про визнання права власності на частину житлового будинку задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на другий поверх загальною площею 95,2 м.кв., третій поверх загальною площею 94,8 м.кв. житлового будинку (літера А) - частину домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34. Визнано за ОСОБА_3 право власності на перший поверх загальною площею 123,8 м.кв. житлового будинку (літера А), літню кухню загальною площею 60,1 м.кв. (літера Б), гараж загальною площею 54,1 м.кв. (літера В) - частину домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34, а також прибудинкову територію площею 0,04 га.
На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 у справі № 0907/4950/2012 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на частку 69% домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34, за ОСОБА_4 - зареєстровано право власності на частку 31% домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34.
На рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 у справі №0907/4950/2012, провадження №2/0907/4451/2012 ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" подало апеляційну скаргу з підстав, що 07.07.2006 між АТ "ОСОБА_5 Аваль" та ОСОБА_2 було укладено Генеральну кредитну угоду №010/14-20/622, в межах якої укладались кредитні договори та надавались кошти. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вищевказаною угодою ОСОБА_2 передав в іпотеку банку домоволодіння та земельну ділянку по вул. Лермонтова, 34 в м. Івано-Франківську.
Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.01.2013 у справі №0907/4950/2012, провадження №22ц/779/134/2013, яке набрало законної сили з моменту проголошення, апеляційну скаргу ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" задоволено. Рішення Івано-Франківського міського суду від 11.05.2012 скасовано та ухвалено нове. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на другий поверх загальною площею 95,2 м. кв., третій поверх загальною площею 94,8 м. кв. житлового будинку по вул. Лермонтова, 34 в м. Івано-Франківську відмовлено. В задоволенні позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на перший поверх загальною площею 123,8 м. кв., літню кухню площею 60,1 м. кв., гараж площею 54,1 м. кв. та прибудинкову територію площею 0,04 га будинковолодіння по вул. Лермонтова, 34 в м. Івано-Франківську відмовлено.

ОСОБА_2 вважає, що він залишився власником об'єкта нерухомості по вул. Лермонтова, 34 в м. Івано-Франківську, оскільки документ, на підставі якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули за собою право власності на вказаний об'єкт нерухомості, скасований вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, що набрало законної сили, при цьому, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.08.2017 у справі № 344/8943/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя, затверджено між сторонами мирову угоду, згідно якої сторони погодилися розділити спільне майно, серед іншого, наступним чином: у власність ОСОБА_2 передати 1/2 будинку по вул. Лермонтова 34 у м. Івано-Франківську; у власність ОСОБА_1 передати 1/2 будинку по вул. Лермонтова 34 у м. Івано-Франківську.

Таким чином, предметом спору у даній справі є захист права власності, а доведення позивачами неправомірності дій та рішень відповідача є спором про доведення права ОСОБА_2 на таке майно. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 у позовній заяві заявляє своє право на майно, то фактично існує спір про право на це майно.

Спірні правовідносини виникли у зв'язку із відмовою відповідача у проведенні державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості домоволодіння за позивачами, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34, реєстраційний номер 14681402, проте, даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, вчиняючи оспорювану реєстраційну дію, не мав публічно-правових відносин саме з позивачами. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав інших осіб, а не позивачів.

Спір про визнання незаконними дій, скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна та зобов'язання внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав ОСОБА_2 на об'єкт домоволодіння іншими особами. Разом з цим, в частині похідних вимог про зобов'язання внести запис до Державного реєстру речових прав за ОСОБА_1 на частину нерухомого майна потребує вирішення питання щодо виконання ОСОБА_2 умов договору іпотеки.

Належними відповідачами у такій справі є особи, право на майно яких оспорюється та щодо яких здійснено запис про право власності на обєкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. В той же час, оскільки позивачі не були заявниками стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою інших осіб, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного запису в реєстрі, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких здійснено оспорюваний запис.

Отже, оскарження рішення/запису про державну реєстрацію права власності на житловий будинок безпосередньо пов'язане із захистом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свого цивільного права у спорі щодо об'єкта домоволодіння з особами, які не заперечують законності дій державного реєстратора з реєстрації за ними права власності на обєкт нерухомого майна.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними дій Державного реєстратора щодо відмови у внесенні відомостей про позивачів, як власників майна (домоволодіння), що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34, реєстраційний номер 14681402, скасування запису про державну реєстрацію права власності на вказаний об'єкт нерухомості (домоволодіння) за ОСОБА_3, ОСОБА_4, та зобов'язання внести до Державного реєстру речових прав запис про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Лермонтова, 34, реєстраційний номер 14681402 за за ОСОБА_1 (50%) та ОСОБА_2 (50%) не є публічно-правовими, оскільки предметом такого спору є захист права власності, права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, тобто, має місце спір приватно-правового характеру, що в свою чергу виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією ОСОБА_6 Верховного Суду, висловленою у постанові від 23.01.2019 року у справі №817/108/16.

Приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, слід відмовити у відкритті провадження в даній адміністративній справі.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 19, 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 у відкритті провадження в адміністративній справі №300/849/19 за позовом до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконними дій, скасування запису про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості та зобов'язання до вчинення дій.

З врахуванням приписів частини 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, розяснити ОСОБА_1, ОСОБА_2, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію цієї ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особам, які подали позовну заяву.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя Григорук О.Б.