Справа № 360/3770/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №360/3770/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Компанієць І.Д.. ОСОБА_2,

секретаря Токаревої А.Г.,

за участі представника позивача ОСОБА_3 - в режимі відеоконференції,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі № 360/3770/18 (головуючий 1 інстанції Борзаниця С.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за участь в антитерористичній операції,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом, в якому просив стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області винагороду за участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за листопад 2015 року 4680,00 грн.; грудень 2015 року 5850 грн., січень 2016 року 5850 грн., загальна сума 16380,00 грн. та допустити негайне виконання рішення в частині стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в межах за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказами АТЦ при СБУ, які є підставою довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції підтверджується право позивача на отримання винагороди за участь в антитерористичній операції (т.1, а.с. 3-4).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_5 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 в розмірі 16380,00 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обовязкових платежів. Рішення суду звернуто до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5850,00 грн. (т.1, а.с. 113-117).

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що позивачем по справі пропущений строк звернення до суду. Посилаючись на практику Верховного Суду України, звертає увагу, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми спеціального, а не загального трудового законодавства. Наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про виконання позивачем завдань керівництва штабу антитерористичної операції у спірний період, а накази АТЦ при СБУ вказують лише про можливість залучення позивача до проведення антитерористичної операції, а документи, які вказують на безпосередню участь позивача в антитерористичній операції у спірний період відсутні (т.1, а.с. 122-139).

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 2002 року по 06.11.2015 року позивач проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, з 07.11.2015 року по 22.06.2018 - в Лисичанському ВП ГУНП в Луганській області, з 22.06.2018 - в Попаснянському ВП ГУНП в Луганській області (т.1, а.с. 56).

Наказом першого заступника керівника Антитерористичпого Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12.12.2014 № 97 з 30.07.2014 року позивача вважати таким, що перебуває у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань (т.1, а.с. 46-48).

Згідно витягу з наказу АТЦ при СБУ від 17.11.2015 року № 321 з 07.11.2015 ОСОБА_5 вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення до пункту постійної дислокації (т.1, а.с. 49-51).

Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичпого Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 07.12.2015 № 341 ОСОБА_5 вважати таким, що прибув до складу сил та засобів, що залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань з 07.11.2015 року (т.1, а.с. 52-54).

Відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичпого Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 26.10.2017 № 303 дск позивач вибув зі складу сил та засобів, що залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань з 13 жовтня 2017 року (т.1, а.с. 55).

На підставі вищевказаних наказів Головним управлінням Національної поліції в Луганській області позивачу видані довідки від 03.02.2015 № ВД3/2034/А про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України про те, що він дійсно в період з 30.07.2014 безпосередньо бере участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області, від 28.04.2016 № А-2482 про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України про те, що він дійсно в період з 30.07.2014 по 07.11.2015 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області, від 28.04.2016 № А-2483 про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України про те, що він дійсно в період з 07.11.2015 безпосередньо бере участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області та від 05.03.2018 № А-11925 про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України про те, що він дійсно в період з 30.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 13.10.2017 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (т.1, а.с. 5-8).

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (учасників війни) від 29 грудня 2015 року № І/І/ХІІІ/29 ОСОБА_5 надано статус учасника бойових дій. Рішення прийнято на підставі довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 15.10.2015 № ВДЗ/11185/А та наказу АТЦ при СБУ від 12.12.2014 № 97 (т.1, а.с. 9).

Згідно довідки від 14.12.2018 № 60735/111/35-2018 ОСОБА_5 у період часу з 06.05.2016 по 19.05.2016, з 02.08.2016 по 04.08.2016, з 05.08.2016 по 04.09.2016, з 10.04.2017 по 23.04.2017, з 24.04.2017 по 05.05.2017, з 01.08.2017 по 01.09.2017 перебував у відпустках, у період часу з 07.11.2015 по 13.10.2017 на лікарняному не перебував (т.1, а.с. 64).

Відповідно до довідки Головного управління поліції України в Луганській області від 06.06.2018 № 587/111/22-2018 про доходи позивача за період з 07 листопада 2015 по 31 січня 2016 року у межах спірних правовідносин позивачу нараховано грошове забезпечення:

- з 07 листопада 2015 в сумі 4680,00 грн., з них: посадовий оклад 2000,00, оклад за спеціальним званням 1600,00 грн., вислуга років 1080,00 грн.;

- за грудень 2015 року в сумі 5850 грн.; з них посадовий оклад 2500 грн., оклад за спеціальним званням 2000 грн., вислуга років 1350 грн.;

- за січень 2016 року в сумі 5850 грн., з них: з них посадовий оклад 2500 грн., оклад за спеціальним званням 2000 грн., вислуга років 1350 грн. (т.1, а.с. 69).

Спірним питанням у справі є наявність підстав для нарахування та виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з листопада 2015 по січень 2016 року.

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій", яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Виходячи зі змісту пункту 1 Постанови № 24 винагорода повинна нараховуватись виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3000,00 гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000,00 гривень.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року №24 наказом Міністерства оборони України № 49 від 02.02.2015 затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Вказаний Порядок визначає механізм та умови виплат винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці) за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в антитерористичній операції (далі - АТО), інших заходах в умовах особливого періоду.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов:

залучені до проведення АТО;

перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України);

перебувають у районі проведення АТО.

Розпорядженням Кабінет Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція", та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України м. Лисичанськ Луганської області віднесено до зони проведення АТО (пункт 7 Луганської області).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_5 було залучено до безпосередньої участі у Антитерористичній операції на території Луганської області Першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) у спірний період.

Відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №805/4523/16-а. При цьому в постанові Верховного Суду зазначено, що безпосередня участь в АТО на території Донецької та Луганської областей має бути підтверджена наказами Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) та довідкою виданою безпосередньо органом, в якому особа проходила службу.

Факт залучення позивача до сил та засобів, що залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань в зазначений період часу також підтверджується витягом з наказу від 26.12.2015 № 281 (т.1, а.с. 76), довідкою Лисичанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 29.11.2018 № 58182/111/35-2018 про надання інформації відповідно до якої відповідач був задіяний як сили та засоби антитерористичного центру при Службі безпеки України (т.1, а.с. 89), наявним у позивача посвідченням учасника бойових серії МВ № 029161 від 04.02.2016 (т.1, а.с. 10).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про відсутність будь-яких доказів щодо безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції.

У зв'язку з тим, що в спірний період з листопада 2015 до 20.01.2016 була чинною Постанова Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 та наказ Міністерства оборони України № 49 від 02.02.2015, суд дійшов вірного висновку, що винагорода позивачу за безпосередню участь в антитерористичних операціях за вказаний період обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір до 20.01.2016 не повинен бути меншим ніж 3000,00 грн. При цьому суд не врахував, що з 21.01.2016 (з дня набрання чинності Наказом МВС України № 385) повинен становити у розмірі із розрахунку на місяць: у районах проведення активної фази АТО (лінії бойового зіткнення) - 4200 гривень; в інших районах (місцях) проведення АТО - 1200 гривень. Оскільки позивач перебував в інших районах (місцях) проведення АТО, винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях з 21.01.2016 року становить із розрахунку на місяць 1200 грн. Отже, за січень винагорода складає за період з 01 січня 2016 по 20 січня 2016 року 3774,19 та з 21.01.2016 по 31.01.2016 425,81 грн. та загалом 4200,00 грн. Отже, доводи апелянта стосовно зміни розрахунку та стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за січень 2016 року є обґрунтованими.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта щодо пропущення позивачем строку звернення до суду, оскільки судом першої інстанції було надано належну та обґрунтовану оцінку даній обставині та зазначено, що спір в даній адміністративній справі стосується стягнення винагороди за участь в АТО, яка є частиною заробітної плати позивача, а тому шестимісячний строк на звернення до адміністративного суду не може бути застосований.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 року №8-рп/2013 у справі №1-13/2013, в аспекті конституційного звернення положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для невиплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 року по 31.01.2016 року, проте рішення суду підлягає зміні в частині стягнення з відповідача винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 в розмірі 16380,00 грн.

Згідно ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 7, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі № 360/3770/18 - змінити.

Абзац третій резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції: «Стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Партизанська, будинок 16) на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса проживання: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул.. Шкільна, 18/64), винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 31.01.2016 в розмірі 14730,00 грн., з відрахуванням установлених законом податків та інших обовязкових платежів.

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року у справі № 360/3770/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст. 328 кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: І.Д. Компанієць

ОСОБА_2