Справа № 1.380.2019.001380
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001380
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 квітня 2019 року
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Брильовський Р.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області від 20 квітня 2018 року №669 Про затвердження детального плану території північно-східної частини м.Новояворівська (біля вїзного знаку міста).

26 березня 2019 року ОСОБА_1 разом з позовною заявою подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій зазначив, що копію самого детального плану отримав лише в березні 2019 року, що підтверджується листом Виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 18.03.2019 №574/10, тому просить суд поновити строк звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року, суддя визнав наведені позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду підстави пропуску строку звернення до суду з цим позовом неповажними, залишив позовну заяву без руху та надав термін для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

16 квітня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач серед іншого просив суд поновити строк звернення до суду та визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом. Заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач мотивує тим, що детальний план території, затверджений оскаржуваним рішенням відповідача, що суперечить генеральному плану м.Новояворівськ та не відповідає даним державного земельного кадастру. Вказує, що копію графічних матеріалів детального плану отримав в березні 2019 року, тому довести зазначені в позові порушення норм чинного законодавства України при розробці детального плану стало можливим виключно після ознайомлення із самим детальним планом, який на офіційному сайті Новояворівської міської ради не опубліковувався. Стверджує, що 10 серпня 2018 року надіслав до Городоцької місцевої прокуратури скаргу щодо допущених Новояворівською міською радою порушень при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідь на яку отримав лише в грудні 2018 року. На переконання позивача, строк звернення до суду із даним позовом пропущено з поважних причин, тому просив поновити строк звернення до суду з цим позовом.

Суддя при вирішенні питання щодо поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, виходив з наступного.

Підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, стало прийняття Новояворівською міською радою Яворівського району рішення №669 Про затвердження детального плану території північно-східної частини м.Новояворівська (біля вїзного знаку міста) від 20 квітня 2018 року.

Суд встановив, що оскаржуване рішення було розміщено на офіційному веб-сайті Новояворівської міської ради за посиланням http://novmiskrada.gov.ua/2018/04/22/dokumenty-rady/, тобто було відкритим і загальнодоступними.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без руху було визнано наведені позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду підстави пропуску строку звернення до суду з цим позовом неповажними, тому, суддя не приймає до уваги зазначені позивачем підстави, зокрема, що встановити та довести встановлені у позові порушення норм чинного законодавства України при розробці детального плану стало можливим виключно після ознайомлення із самим детальним планом, який на офіційному сайті Новояворівської міської ради не опубліковувався, громадські слухання, у визначенні законом спосіб, не проводились.

Також зазначає, що 10 серпня 2018 року позивач надіслав в Городоцьку місцеву прокуратуру скаргу щодо допущених Новояворівською міською радою порушень при прийнятті оскаржуваного рішення від 20.04.2018 №669 Про затвердження детального плану території північно-східної частини м.Новояворівська (біля вїзного знаку міста).

ОСОБА_1 зазначив, що результати розгляду Городоцькою місцевою прокуратурою вказаної скарги отримав поштою лише в грудні 2018 року, шо підтверджується листом Городоцької місцевої прокуратури від 23.11.2018 №05 31-133-18.

Однак, суддя критично оцінює зазначенні доводи позивача, оскільки звернення позивача до прокуратури не виключало можливості позивача звернутися до суду з цим позовом у встановлений законом строк.

При цьому, покликання позивача на отримання останнім копії графічних матеріалів детального плану у березні 2019 року не може бути підставою для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки небажання позивача отримати текст оскаржуваного рішення та копію графічних матеріалів детального плану не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки позивачу ніхто не чинив часові чи інші перешкоди в їх отриманні.

Відповідно, позивач мав можливість дізнатися про порушення на його думку прав, свобод чи інтересів з часу опублікування рішення Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області від 20 квітня 2018 року №669 Про затвердження детального плану території північно-східної частини м.Новояворівська (біля вїзного знаку міста).

Отже, позивач фактично мав можливість звернутись за захистом свого права і не був обмежений у доступі до суду у встановлений законом строк.

В клопотанні ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду не було наведено доводів, які б свідчили про існування поважних обставин пропуску строку звернення до суду з позовом, а, отже, суд не вбачає підстав для його задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з відповіді Городоцької місцевої прокуратури від 20.08.2018 за №05/4-р-18, адресованій голові громадської ради при Новояворівській міській раді ОСОБА_1, заявник звертався 10.08.2018 із зверненням щодо можливих порушень чинного законодавства при прийнятті відповідачем рішення від 20.04.2018 №669.

Небажання знати або незнання про порушення свого права через байдужість не може бути поважною причиною пропуску строку звернення до суду, враховуючи, що від дати винесення оскаржуваного рішення сплинуло понад шість місяців.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Таким чином, за викладених обставин, суддя вважає, що вказані обставини у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не є поважними.

Згідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, позивачем не наведено жодної обґрунтованої підстави пропущення строку звернення до суду з таким позовом.

Водночас, слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Також, у рішенні Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Отже, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа Мельник проти України) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У зв'язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права позивача на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

За викладених обставин, суд дійшов до висновку, що обставини вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не є поважними, а позовна заява підлягає поверненню відповідно до статті 123 КАС України.

Таким чином, суд встановив, що позивач будучи обізнаним про можливе порушення своїх прав, свобод чи інтересів у встановлений строк звернення до суду не звернувся, доказів обставин, які були об'єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду не надав.

Відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" в разі повернення заяви або скарги сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 171, 248, 256, 293-295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити, визнати причини пропуску строку звернення до суду з позовом до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області від 20 квітня 2018 року №669 Про затвердження детального плану території північно-східної частини м.Новояворівська (біля вїзного знаку міста) неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 (81054, Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. С. Стрільців, 11/21, РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України сплачену суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Копію ухвали про повернення позовної заяви не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати позивачеві разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.М. Брильовський