Справа № 160/8917/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Справа № 160/8917/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.08.2018 року з додатковим урахуванням заробітної плати з 01.01.2001 року по 01.01.2004 року;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.08.2018 року без урахування заробітної плати з 01.01.2001 року по 31.12.2003 рік.
Ухвалою суду від 12.12.2018 року відкрито провадження у справі та зазначено про розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд,-
Листом від 06.08.2018 року №255/03-07/26 Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №3 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву ОСОБА_2 про перерахунок пенсії від 13.12.2017 року.
Згідно даного листа ОСОБА_2 повідомлено, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було з'ясовано, що за даними персоніфікованого обліку у ОСОБА_2 є сплата страхових внесків за період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2003. Раніше за наданими документами страховий стаж за цей період враховано наступним чином:
- з 15.01.1995 по 01.04.2002 - за даними трудової книжки;
- з 02.04.2002 по 31.12.2003 - стаж не врахований.
Зараз при перерахунку пенсії страховий стаж порахованого відповідно до чинного законодавства за даними трудової книжки та персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 01.12.2009 з урахуванням періоду з 02.04.2002 по 31.12.2003, що складає всього 32 роки 4 місяці 11 днів, у тому числі по списку №1 - 11 років 2 місяці 2 дні, або 520 місяців.
Таким чином, при проведенні пенсійної справи у відповідність до діючого законодавства її розмір зменшується і становить 1748,78 грн., а саме:
- доплата за понаднормативний стаж - 193,32 грн.
Посилаючись на зазначене, відділом прийнято рішення про виплату пенсії у новому розмірі з 01.08.2018 року.
Згідно листа Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №2671/10/04-66-13-01 від 25.10.2018 року, ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_1) перебуває на обліку як фізична особа-підприємець в ДПІ у Чечелівському районі м.Дніпра з 27.09.1991р. У період з 01.01.2001 року по 31.12.2003 рік перебував на строщеній системі оподаткування та сплачував фіксований податок.
Предметом спору є правомірність дій відповідача щодо застосування приписів ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при перерахунку пенсії позивачу, що полягає у включенні періодів перебування позивача на спрощеній системі оподаткування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
У відповідності до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 р. (далі - Закон № 1058) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
За визначенням ст.24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ч.4 ст.24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Так, у відповідності до п.«б» ч.1 ст.3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788) право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.
За положеннями п.«а» ч.3 ст.56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Згідно ст.41 Закону № 1058 до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:
1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески;
2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування;
3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, в період з 01.01.2001р. по 31.12.2003р. позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності, здійснював підприємницьку діяльність, і сплачував єдиний податок.
Згідно приписів ст.6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.98 р. № 727 суб'єкти підприємницької діяльності користувались пільгами, зокрема, звільнялись від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.
Разом з тим, відповідач за вищевказаний період включив у розрахунок заробітної плати дохід позивача нульовим значенням.
Таким чином, положення статті 40 Закону № 1058 передбачає врахування заробітної плати (доходу) за період страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 24 Закону №1058, а не за періоди, які включаються до страхового стажу і передбачені іншими частинами статті 24 цього Закону.
Період підприємницької діяльності зі сплатою фіксованого податку не є страховим стажем, а лише зараховується до такого стажу, і тому не повинен враховуватись при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії.
Також з аналізу вищенаведених норм вбачається, що для обчислення пенсії повинна бути наявною саме заробітна плата (дохід), тобто її фактичне нарахування чи отримання, врахуванням же для обчислення пенсії періодів, коли позивач не працював і заробітну плату (дохід) не отримував, частиною 1 статті 40 Закону № 1058 не передбачено.
Отже, включення відповідачем заробітної плати для обчислення пенсії за цей період як доходу - 0 грн. суперечить змісту Закону № 1058, тому дії пенсійного органу щодо включення доходу позивача за період з 01.01.2001р. по 31.12.2003р. коли позивач здійснював підприємницьку діяльність, нульовим значенням є неправомірними.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст.2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вище викладене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.08.2018 року з додатковим урахуванням заробітної плати з 01.01.2001 року по 01.01.2004 року та зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.08.2018 року без урахування заробітної плати з 01.01.2001 року по 31.12.2003 рік.
Відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1409,60 гривень.
Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2, 73-74, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.08.2018 року з додатковим урахуванням заробітної плати з 01.01.2001 року по 01.01.2004 року;
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.08.2018 року без урахування заробітної плати з 01.01.2001 року по 31.12.2003 рік.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко