Справа № 440/4204/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: І.С. Шевяков
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 р. Справа № 440/4204/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2018, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/4204/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якій просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії ГУ ДФС у Полтавській області, яка діє у складі ГУ ДФС у Полтавській області та приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, від 03.05.2018 № 676387/41720073, від 04.05.2017 № 679667/41720073, від 04.05.2017 № 679665/41720073;

- зобов'язати ГУ ДФС у Полтавській області зареєструвати податкові накладні, подані ТОВ "Інтер'єр Плюс С" від 11.12.2017 № 314, від 12.12.2017 № 369, від 14.12.2017 №473 в ЄРПН, днем подання таких податкових накладних.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання копії ухвали.

13 грудня 2018 року ТОВ "Інтер'єр Плюс С" через канцелярію суду подано обґрунтування дотримання строків звернення до суду, де позивач зазначив, що не вважає строк звернення до суду пропущеним, оскільки строк звернення до суду щодо оскарження рішень, прийнятих контролюючим органом, визначено Податковим кодексом України та такий строк, на думку позивача, становить - 1095 днів. На думку ТОВ "Інтер'єр Плюс С", пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, яким визначено, що у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті, не може використовуватись при обчисленні строків звернення платника податків до суду, оскільки його застосування суперечить пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, який вимагає прийняття рішення на користь платника податків.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 позовну заяву було повернуто позивачу у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Позивач, не погодившись з вказаним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, та ухвалити нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ТОВ «Інтер'єр Плюс С», суд першої інстанції виходив з того, що у поданій позовній заяві позивачем не оскаржуються податкові повідомлення - рішення про донарахування йому податкових зобов'язань, а предметом оскарження є рішення відповідача про відмову в реєстрації податкових накладних. Відтак, строк звернення до адміністративного суду з даним позовом слід вирішувати з урахуванням положення частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень.

Отже, Кодекс передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частиною четвертою статті 122 КАС України.

Такою нормою є пункт 56.18 статті 56 ПК України, відповідно до якого з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 ПК України встановлено строк давності тривалістю 1095 днів.

За таких обставин строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

У той же час, відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобовязання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження, відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Тобто, вказаний пункт регулює ті самі правовідносини, що й пункт 56.18 цієї ж статті. Таким чином, два зазначені приписи ПК України по-різному регулюють ті самі правовідносини і при цьому суперечать один одному.

При цьому, необхідно керуватися пунктом 56.21 статті 56 ПК України, яким встановлено, що у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосовувати пункт 56.18 статті 56 ПК України, який передбачає більш тривалий строк для звернення до суду (1095 днів), ніж пункт 56.19 цієї ж статті (один місяць).

Тобто, строк звернення до суду з позовом про оскарження рішення контролюючого органу обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, як це передбачено пунктом 56.18 статті 56 ПК України.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема у постанові від 14 лютого 2019 року у справі №813/4921/17.

Тобто, строк для звернення Товариства до адміністративного суду із цим позовом станом на 26 листопада 2018 року не минув.

Наведені обставини не були враховані судом першої інстанцій при постановленні рішень про залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, доводи відповідача та суду першої інстанції про необхідність в даному випадку застосувати частину 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, та не можливість застосування норм Податкового кодексу України є помилковими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає передчасним та необгрунтованим висновок суду першої інстанції про пропущення ТОВ «Інтер'єр Плюс С» строку звернення до суду з даним позовом, та вважає, що останній зроблено без урахування всіх обставин справи, що призвело до порушень норм процесуального права.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 року по справі № 440/4204/18 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів зазначає, що при подачі апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір. Відповідно ст. 139 КАС України питання розподілу судових витрат має вирішуватись при винесенні остаточного рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер'єр Плюс С" - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 по справі № 440/4204/18 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3