Справа № 520/1340/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 р.Справа № 520/1340/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.02.2019 по справі № 520/1340/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 36 протоколу № 138 від 28.12.2018 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України №975 від 25.12.2013 р., у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності другої групи, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України;

- зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення протягом 45 днів з дня набрання ним чинності.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 позовну заяву повернуто заявникові.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявник в одному позові поєднав одразу декілька вимог, частина з яких не підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 про повернення позову скасувати.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасникв справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів не погоджується з висновками, викладеними у спірній ухвалі суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

З позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що всупереч висновків чинних судових рішень відповідачем Міністерством оборони України рішенням від 28.12.2018 № 138, п. 36 повторно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Суд першої інстанції зазначає, що визначені позивачем позовні вимоги про скасування рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги та про зобов`язання Міністерства оборони України надіслати рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги до Харківського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги не містять ознак наявності юридичного спору у розумінні ст. 124 Конституції України, а відтак, не підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Однак, колегія суддів вважає такі висновкі суду першої інстанції помилковими, з урахуванням наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів за законом встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.1975р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З аналізу вищевикладеного встановлено, що позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту.

Також, суд першої інстанції зазначив, що вимога про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно направити документи зацікавленої особи з приводу призначення одноразової грошової допомоги Міністерству оборони України також не підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства, позаяк раніше вже була вирішена у межах справи Харківського окружного адміністративного суду №820/2999/18. Унаслідок вирішення судом цієї вимоги по згаданій справі матеріали звернення зацікавленої особи вже знаходяться у розпорядженні Міністерства оборони України і саме на підставі цих матеріалів було прийнято оскаржену відмову. Отже, в частині даної вимоги у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є таке, що набрало законної сили, рішення суду, що є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі в даній частині вимог.

Колегія суддів вважає вказані висновки помилковими, оскільки вказані вимоги є похідними від вимоги щодо скасування рішення Міністерства оборони України від 28.12.2018 № 138, № 36 та є тотожними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції до даних правовідносин застосовано приписи ч. 5 ст. 172 КАС України та п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України.

А саме, висновок суду першої інстанції ґрунтується на тому, що Кодексом адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам, та те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що процесуальний Заков вказує на недопустимість об`єднання кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Однак, в даному позові не зазначені вимоги, визначені виключною підсудністю.

Так, виключна підсудність визначена статтею 27 КАС України.

Водночас, частиною першою статті 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

В розумінні п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Приписами частини 1 статті 172 КАС України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що пов`язаність вимог вказує на те, що вони зумовлені одними й тими же відносинами та/або спрямовані до одного відповідача. При розгляді кількох пов`язаних між собою вимог важливо встановити їхній взаємозв`язок, належність до адміністративної юрисдикції та підсудність одному адміністративному суду.

Таким чином, позивач може звернутися, зокрема, до окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій об`єднано декілька вимог, однак ці вимоги мають бути пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розгляд кількох взаємопов`язаних вимог в одному процесі сприяє більш швидкому і правильному вирішенню справ та усуває можливість винесення суперечливих судових рішень.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у суду першої інстанції підстав для повернення позовної заяви.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 320 КАС України, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 року по справі № 520/1340/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до Харківського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.М. Яковенко
Повний текст постанови складено 19.04.2019 року