Справа № 160/1864/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року Справа № 160/1864/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОРПОРАЦІЯ" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу № 974-п від 18.02.2019 року, -
26 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНКОРПОРАЦІЯ" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 974-п від 18.02.2019 року Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОРПОРАЦІЯ" з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "ІТЦ"ЕСМ" (код 42196802) за період з 01.08.2018 року по 30.09.2018 року.
Позовні вимоги позивача обґрунтовано тим, що 20.02.2019 року ТОВ «ІНКОРПОРАЦІЯ» предявлено Наказ № 974-п від 18.02.2019 року. Позивач вважає Наказ безпідставним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню. З посиланням на ст.ст. 73.3 ПКУ, підпункт 78.1.1. п.78.1. ст. 78, ст. 81 ПКУ, позивачем зазначено, що запит має містити конкретне посилання на виявленні порушення валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства саме тим платником податків, якому цей запит надсилається. Проте, отриманий ТОВ «ІНКОРПОРАЦІЯ» запит не містить інформації про конкретні факти порушень податкового, валютного чи іншого законодавства з боку ТОВ «ІНКОРПОРАЦІЯ». У запиті відповідача зазначено лише про можливі, належним чином не встановлені та не підтверджені порушення податкового, валютного чи іншого законодавства з боку контрагента позивача - ТОВ «ІТЦ«ЕСМ».
Окрім цього, позивач додаткового зауважив, що у разі, якщо податковим органом встановлюється недостовірність даних податкових декларацій, податковий орган повинен був заблокувати реєстрацію такої податкової накладної для надання платником податків пояснень та підтверджуючих документів у відповідності до вимог закону. В даному випадку, податкові накладні по взаємовідносинам між ТОВ «ІНКОПРОРАЦІЯ» та ТОВ «ІТЦ«ЕСМ» були зареєстровані підприємством в ЕРПН та прийняті податковим органом без зауважень, що додатково свідчить про відсутність жодних правових підстав для прийняття Наказу №974-п від 18.02.2019 року.
Таким чином, позивач вважає, що у відповідача не було підстав для прийняття Наказу №974-п від 18.02.2019 року щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ІНКОРПОРАЦІЯ».
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив, просив позов задовольнити повністю.
Зауважив, що запити, направлені Інспекцією на адресу Товариства, містили вказівку на фактичну і правову підстави направлення запиту - підпункт 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. Запити містили опис інформації, що запитується, та орієнтовний перелік документів, що її підтверджують. За таких обставин на позивача покладався обов'язок щодо надання відповідної інформації. У звязку з тим, що позивачем не надано жодних документів, контролюючий орган має право призначити документальну позапланову виїзну перевірку такого платника податків.
Заслухавши пояснення представників сторін у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
17.01.2019 року (вих.№7) за результатими розгляду вказаного запиту ТОВ «ІНКОРПОРАЦІЯ» надало відповідачу відповідь.
18.02.2019 року заступником начальника ОСОБА_3 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято Наказ №974-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОРПОРАЦІЯ" з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "ІТЦ"ЕСМ" (код 42196802) за період з 01.08.2018 року по 30.09.2018 року».
Вважаючи вказаний Наказ протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим кодексом.
Для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених цим кодексом (пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПК України).
У статті 61 цього Кодексу надано визначення податкового контролю відповідно до якої, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з ст. 72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків, в тому числі і та інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах, а також інформація від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, зокрема інформація яка надійшла від підрозділів податкової служби та митних органів - за результатами податкового контролю.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Як видно із оскаржуваного наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 18.02.2019 року №974-п, його видано на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України.
Згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
У відповідності до ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 ПК України. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Відповідно до п. 73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Аналогічні положення закріплені в п. 9 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245.
Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити:
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;
3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених ст. 39 цього Кодексу;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.
Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1245 затверджено Порядок періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом (далі - Порядок №1245), у відповідності до вимог пункту 10 якого запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.
Пунктом 11 вказаного Порядку встановлено, що перед тим, як направити запит, орган державної податкової служби перевіряє: наявність законодавчих підстав для отримання податкової інформації; наявність інформації в системі органів державної податкової служби; відсутність підстав для періодичного подання зазначеної інформації відповідно до цього Порядку.
Відповідно до пункту 12 Порядку №1245 письмовий запит про подання інформації надсилається суб'єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлення за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; виникнення потреби у визначенні рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; в інших випадках, визначених Податковим кодексом України.
З наведених вище правових положень випливає, що податковий орган у порядку, визначеному законом, наділений правом надсилати платникам податків письмові запити про надання інформації (пояснень) та документальних підтверджень, зокрема, якщо за результатами аналізу податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Аналізуючи передбачені чинним законодавством підстави для витребування податковим органом від суб'єктів господарювання інформації та документів, суд дійшов висновку, що вимога про надання відповідної інформації має опиратися саме на фактичні підстави (тобто наявність конкретних обставин), а не містити посилання виключно на норми ПК України.
Тобто у разі наявності обставин для подання інформаційного запиту, що передбачені підпунктом 1 пункту 73.3 статті 73 ПК України, податковим органом має бути вказано в такому запиті, які саме факти, що свідчать про порушення платником податків законодавства, виявлено податковим органом.
Без повідомлення вказаних фактів платник податків не в змозі надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.
Також, відповідно до вимог ст.81 ПКУ у наказі про проведення перевірки обовязково зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені цим кодексом.
У випадку предявлення вище зазначеного документу, що оформлений з порушенням зазначених вимог, є підставою для недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.
Жодних конкретних відомостей про виявлені факти під час аналізу податкової звітності, які свідчать про відсутність реального здійснення господарських операцій у запиті суд не встановив.
Виходячи з наведеного, суд погоджується з твердженнями представника позивача, що запит відповідача та опрацьована ним податкова інформація згідно інформаційних баз даних ДФС України не містить вказівки на виявлені недостовірні дані (розбіжності в задекларованих податкових зобов'язаннях та податковому кредиті платника податків та його контрагента), на конкретну декларацію, в якій виявлена така недостовірність, який вплив має отримана контролюючим органом податкова інформація на достовірність даних, які містяться у відповідних деклараціях ТОВ «ІНКОРПОРАЦІЯ».
З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд також погоджується з доводами представника позивача про те, що в порушення вище зазначених вимог ПКУ у Наказі №974-п від 18.02.2019 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ІНКОРПОРАЦІЯ» податковим органом не зазначено жодної конкретної підстави для ініціювання та проведення такої перевірки, не вказано на жодне порушення вимог податкового законодавства зі сторони ТОВ «ІНКОРПОРАЦІЯ», а лише перелічено загальні статті Податкового кодексу України, якими регулюються питання порядку проведення перевірок платників податків.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.
Частиною 1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п.53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом".
З матеріалів справи та наданих представником позивача у судовому засіданні пояснень вбачається, що суб'єкт владних повноважень (відповідач) діяв по відношенню до позивача не на підставі та не у межах повноважень і спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищевказане та враховуючи те, що наказ № 974-п від 18.02.2019 року прийнятий з порушенням ст.ст. 78, 81 ПКУ за відсутності законних підстав для проведення такої перевірки, а відповідно відсутності підстав для прийняття цього наказу, суд приходить до висновку, що оспорюваний наказ відповідача не відповідає нормам податкового законодавства, що є підставою для задоволення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОРПОРАЦІЯ" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу № 974-п від 18.02.2019 року - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати Наказ № 974-п від 18.02.2019 року Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКОРПОРАЦІЯ" з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "ІТЦ"ЕСМ" (код 42196802) за період з 01.08.2018 року по 30.09.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 22.04.2019 року.

Суддя ОСОБА_4