Справа № 1340/5614/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5614/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.,

за участю : позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №3524 від 05.10.2018 р "Про накладання дисциплінарних стягнень на окремих працівників Залізничного ВП ГУНП у Львівській області";

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №662 о/с від 23.10.2018 р про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби поліції;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого спеціальної поліції Залізничного ВП Головного управління Національної поліції у Львівській області з 23 жовтня 2018 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь капітана поліції ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 23 жовтня 2018 року по день ухвалення рішення.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що наказом ГУ НП у Львівській області №662 о/с від 23.10.2018 позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". Позивач зазначає, що оскаржуваний наказ є протиправним та незаконним, оскільки відповідачем при винесенні його не враховано позитивну характеристику ОСОБА_1, усіх обставин події, відсутність заподіяної шкоди, рівень професійної кваліфікації, тривалий період проходження служби та не наведено жодних обгрунтувань щодо необхідності (доцільності) застосування найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення звільнення з правоохоронного органу.

ГУНП у Львівській області вважає поданий позов безпідставним та необґрунтованим з наступних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені у Законі України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України". Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Наказом ГУНП у Львівській області від 27.09.2018 № 3370 призначено службове розслідування з метою повного всебічного та обєктивного зясування всіх обставин вчинення капітаном поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Наказом ГУНП у Львівській області № 3524 від 05.10.2018 ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, вимог ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2, розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, недотримання професійно-етичних норм поведінки поліцейських, що призвело до вчинку, несумісного з подальшим проходженням служби в поліції.

Підставою для прийняття зазначеного наказу слугувало службове розслідування від 04.10.2018, яким було встановлено обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема:

26.09.2018 о 03:15 на автодорозі сполучення "Київ-Чоп" 594+500м, працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України , за порушення ПДР (рух по зустрічній смузі руху з увімкненим дальнім світлом фар), був зупинений автомобіль "TOYOTA CAMRY", н.з. ВС 8300 СК, під керуванням оперуповноваженого спеціальної поліції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1, в салоні якого перебував старший інспектор відділу превенції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області підполковник поліції ОСОБА_3Б,

Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейськими в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення мовлення).

Патрульними УПП у Львівській області запропоновано пройти обстеження на встановлення стану алкогольного спяніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі на що останній, відмовився.

На капітана поліції ОСОБА_1 26.09.2018 р о 04:50 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП серії БД №134776 та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху НК №615148 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

В подальшому, 26.09.2018 р 0 14:30, в робочий час, працівниками ВІОС УКЗ ГУНП в приміщенні ГУНП у Львівській області, за адресою: м. Львів, пл. Григоренка,3, у службовому кабінеті №125, було виявлено капітана поліції ОСОБА_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Капітану поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою газоаналізатора "Драгер", або огляд на стан алкогольного спяніння у медичному закладі, на що останній від проходження тесту та огляду відмовився про що складено акт №3749/13/03-2018.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив проступок несумісний з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

Підставою застосування крайнього виду дисциплінарного заходу є те, що вчинення такого проступку поліцейським засуджується суспільством, позивач як правоохоронець мав не тільки утримуватись від таких дій, але і запобігати їх вчиненню іншими.

Таким чином при прийняті оскаржуваних наказів ГУНП у Львівській області діяло в межах та у спосіб встановлений законодавством, тому підстав для їх скасування немає.

Позивач у судовому зсіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні такого відмовити.

Суд всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Судом встановлено, що Наказом т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 27.09.2018 №3370 призначено службове розслідування щодо оперуповноваженого спеціальної поліції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 та старшого інспектора відділу превенції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_5

04.10.2018 начальником ГУНП у Львівській області ОСОБА_6, затверджено висновок за результатами порушення службової дисципліни оперуповноваженим спеціальної поліції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 Відповідно якого встановлено наступне.

26.09.2018 о 03:15 на автодорозі сполучення "Київ-Чоп" 594+500м, працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України , за порушення ПДР (рух по зустрічній смузі руху з увімкненим дальнім світлом фар), був зупинений автомобіль "TOYOTA CAMRY", н.з. ВС 8300 СК, під керуванням оперуповноваженого спеціальної поліції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1, в салоні якого перебував старший інспектор відділу превенції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області підполковник поліції ОСОБА_3Б,

Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейськими в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення мовлення).

Патрульними УПП у Львівській області запропоновано пройти обстеження на встановлення стану алкогольного спяніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі на що останній, відмовився.

На капітана поліції ОСОБА_1 26.09.2018 р о 04:50 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП серії БД №134776 та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху НК №615148 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

В подальшому, 26.09.2018 р 0 14:30, в робочий час, працівниками ВІОС УКЗ ГУНП в приміщенні ГУНП у Львівській області, за адресою: м. Львів, пл. Григоренка,3, у службовому кабінеті №125, було виявлено капітана поліції ОСОБА_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Капітану поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою газоаналізатора "Драгер", або огляд на стан алкогольного спяніння у медичному закладі, на що останній від проходження тесту та огляду відмовився про що складено акт №3749/13/03-2018.

05.10.2018 року начальником Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 винесено наказ №3524 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, зокрема, за грубе порушення службової дисципліни, основних обовязків, передбачених ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" в частині неухильного дотримання положень Конституції України, Законів України та нормативно-правових актів, що регламентуються діяльністю поліції та Присяги поліцейського, а також вимог, п.2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, а також скоєння вчинку, що підриває авторитет поліції, що виразилось у перебуванні 26.09.2018 на службі з явними ознаками алкогольного спяніння та відмові від відповідного огляду, на оперуповноваженого спеціальної поліції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області на капітана поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

23.10.2018 начальником Головного управління Національної поліції у Львівській області винесено наказ № 662 о/с про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого спеціальної поліції Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" за п. 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) ч. 1 ст. 77.

Позивач не погодившись із вказаними наказами звернувся із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Законом України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України" та Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями частини 1 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно ст. 18 Закону України "Про Національну поліції", поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

На поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Статут).

Згідно зі ст. 12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (ст.1 Статуту).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов'язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов'язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов'язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов'язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов'язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов'язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов'язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп'яніння.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Відповідно до ст.11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно чт.1 ст.12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Стеттею 13 вказаного вище Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтями 14-19 Статуту унормовано порядок призначення та проведення службового розслідування, створення, повноваження дисциплінарних комісій, строки проведення службового розслідування, відсторонення поліцейського від виконання службових обов'язків (посади), забезпечення поліцейському права на захист, порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Даючи правову оцінку доводам позивача стосовно протиправності винесення наказів № 3524 від 05.10.2018 та № 662 о/с від 23.10.2018 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, суд враховує наступне.

Під час розгляду справи в суді, встановлено, що 26.09.2018 о 03:15 на автодорозі сполучення "Київ-Чоп" 594+500м, працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України , за порушення ПДР (рух по зустрічній смузі руху з увімкненим дальнім світлом фар), був зупинений автомобіль "TOYOTA CAMRY", н.з. ВС 8300 СК, під керуванням оперуповноваженого спеціальної поліції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1, в салоні якого перебував старший інспектор відділу превенції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області підполковник поліції ОСОБА_3Б,

Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейськими в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення мовлення). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, про що складений відповідний акт. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції.

Так, судом досліджено відеозаписи вказаної події у судовому засіданні.

Зокрема з досліджених відеозаписів вбачається, що за кермом автомобіля "TOYOTA CAMRY", н.з. ВС 8300 СК знаходився ОСОБА_1, із зовнішнього вигляду та розмови видно, що ОСОБА_1 знаходився з явними ознаками алкогольного спяніння, неодноразово висловлювався ненормативною лексикою, намагався домовитись із поліцейськими з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Зважаючи на висновок службового розслідування від 04.10.2018, суд зауважує, що опис події, яка сталась 26.09.2018 за участю позивача в цілому підтверджено дослідженими відео доказами та показами свідка, який допитувався у судовому засіданні ОСОБА_7

Суд зауважує, що в силу положень ч.1 ст.64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

Відповідно до п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила) під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку.

Суд зауважує, що відповідно ч.3 розділу V Правил керівник органу (підрозділу) поліції повинен бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, визначених цими Правилами, а також вимагати їх дотримання від підлеглих.

Таким чином, суд погоджується з доводами представника відповідача, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", п.2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, тобто скоїв вчинок, який дискредитує звання поліцейського Національної поліції України.

В той же час, суд вважає безпідставними доводи позивача стосовно розгляду справи №464/5494/18 в Рогатинському районному суді Івано-Франківської області, про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Суд зауважує, що як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу позивача звільнено саме за порушення службової дисципліни. Тобто в даному випадку звільнення за порушення дисципліни є окремою підставою для звільнення поліцейського, яке ніяк не пов'язано з кінцевими рішеннями по вищезазначеній адміністративній справі.

За приписами ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. А звільнення зі служби в поліції є одним з видів дисциплінарного стягнення, яке може бути застосовано за порушення службової дисципліни.

При цьому, право накладати дисциплінарні стягнення відповідно до ст. 2 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України віднесено до компетенції відповідача за результатом службового розслідування та не пов'язано з рішенням суду за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Слід зауважити, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 став саме дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у порушенні ним службової дисципліни, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією порушника дисципліни.

Суд наголошує, що в даному випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється у прямому умислі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним даних дій. Дане порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства, свідомого вчинення дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", Законом України "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Отже, вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені та долучені до матеріалів справи, свідчать про те, що позивачем у справі було допущено грубе порушення службової дисципліни, вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України "Про національну поліцію", Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Обовязковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Аманн проти Швейцарії" (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог.

Враховуючи вищенаведене,суд вважає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції України здійснено Головним управлінням Національної поліції у Львівській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом. А відтак, підстави для скасування оскаржених наказів відсутні.

Як наслідок, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як такі, що є похідними від позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування наказів. Отже, у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд -

Вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 квітня 2019 року.

Суддя Гулкевич І.З.