Справа № 200/650/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №200/650/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 р. у справі № 200/650/19-а (головуючий І інстанції Кониченко О.М.) за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2С.) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, УПФУ), в якому просила: зобовязати відповідача припинити позивачу виплату пенсії в звязку з відмовою від неї з моменту звернення, а саме з 20.11.2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що з урахуванням положень Конституції України та статті 26 ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі ОСОБА_4 № 1058) особа має право, а не обовязок на отримання пенсії та не встановлює обовязок її не отримання. Положення п. «д» статті 21 ОСОБА_4 України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - ОСОБА_4 № 1788) вказують на право відмовлятись від отримання пенсії. Стаття 49 ОСОБА_4 № 1058 передбачає, що виплата пенсії припиняється в інших випадках, передбаченим законом. Посилання на те, що в чинним законодавством не передбачено відмови від виплати пенсії за заявою пенсіонера є формальними, не можуть заслуговувати на увагу, оскільки перелік підстав для припинення виплати пенсії визначений статтею 49 ОСОБА_4 № 1058 не є вичерпним та не може позбавляти позивача його прав. Відповідач не мав жодного права відмовляти в забезпеченні законного права позивача.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_3, є пенсіонером, отримує пенсію за віком за списком № 2.

18.12.2015 позивач звернувся із заявою встановленого зразку до відповідача про призначення йому пенсії за віком по списку № 2 та надав відповідні документи.

18.12.2015 позивачем додатково надана заява про призначення/перерахунок пенсії у якій позивач просив призначити пенсію за віком, із зазначенням того, що пенсія на іншій підставі не призначалась та зазначена інформація про те, що на дату подання заяви позивач працює.

Відповідач протоколом № 8425 від 25.12.2015, призначив позивачу пенсію за віком за списком № 2.

20.11.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, викладеною в довільній формі, відповідно до якої просив відповідача відповідно до ст. 21 Конституції України припинити виплату пенсії у звязку з тим, що після досягнення ним пенсійного віку він ще працював, що дає йому право на отримання більшої пенсії (а.с.7).

Відповідач листом від 03.12.2018 № 1341/М-020108 з посиланням на ОСОБА_4 України Про звернення громадян повідомив, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 49 ОСОБА_4 № 1058 підстав для припинення виплати пенсії не має (а.с.8).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач з 20.12.2015 перебуває на обліку та отримує пенсію в Управлінні, це виключає можливість скористатись правом на відстрочення виходу на пенсію та звернення за повторним призначенням з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього ОСОБА_4 1058, на певний відсоток. Відповідно Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється ОСОБА_4 № 1058.

Статтею 5 ОСОБА_4 № 1058 встановлено, що виключно цим ОСОБА_4 визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до Прикінцевих положень ОСОБА_4 № 1058, до приведення законодавства України у відповідність із цим ОСОБА_4, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому ОСОБА_4. Таким чином, положення цього ОСОБА_4 є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Відповідно до статті 1 ОСОБА_4 №1058, довічна пенсія (ануїтет) - пенсійна виплата за рахунок коштів, що обліковуються на накопичувальному пенсійному рахунку застрахованої особи, а у випадках, передбачених законом, - на індивідуальному пенсійному рахунку учасника недержавного пенсійного фонду, сума та порядок виплати якої визначаються в договорі страхування довічної пенсії, укладеному із страховою організацією, що сплачується особі після досягнення нею пенсійного віку, передбаченого цим ОСОБА_4, або членам її сім'ї чи спадкоємцям у випадках, передбачених цим ОСОБА_4.

Пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати.

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим ОСОБА_4 пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим ОСОБА_4.

Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього ОСОБА_4 отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 9 ОСОБА_4 України №1058, відповідно до цього ОСОБА_4 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб'єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Згідно частини 1 статті 16 ОСОБА_4 №1058, застрахована особа має право: 1) отримати в установленому законодавством порядку свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; 2) отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; 3) вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку; 4) отримувати безоплатно відомості, внесені до її персональної облікової картки з системи персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, у тому числі інформацію, що відображає обсяг пенсійних коштів на її накопичувальному пенсійному рахунку в Накопичувальному фонді або індивідуальному пенсійному рахунку в недержавному пенсійному фонді - суб'єкті другого рівня системи пенсійного забезпечення, якщо застрахована особа обрала такий недержавний пенсійний фонд, та стан здійснення пенсійних виплат за формою, встановленою правлінням Пенсійного фонду, та в порядку, визначеному цим ОСОБА_4; 5) звертатися із заявою до територіального органу Пенсійного фонду про уточнення відомостей, внесених до персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування; 6) обирати або змінювати в порядку, визначеному законом, страхову організацію, яка здійснює виплату довічних пенсій; 7) обирати порядок здійснення виплати пенсії; 8) оскаржувати в установленому законодавством порядку дії страхувальника, виконавчих органів Пенсійного фонду, їх посадових осіб та інших суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; 9) на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим ОСОБА_4; 10) залишатись учасником системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування в разі тимчасового припинення до досягнення пенсійного віку сплати страхових внесків з дотриманням вимог цього ОСОБА_4; 11) достроково розривати договір про добровільну участь у порядку, визначеному цим ОСОБА_4; 11-1) обирати недержавний пенсійний фонд - суб'єкт другого рівня системи пенсійного забезпечення на умовах та в порядку, визначених законом; 11-2) змінювати відповідний недержавний пенсійний фонд - суб'єкт другого рівня системи пенсійного забезпечення, але не частіше одного разу на два роки; 12) інші права відповідно до цього ОСОБА_4.

Згідно статті 26 ОСОБА_4 №1058 (у редакції на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 44 ОСОБА_4 №1058 (у редакції на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії), заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За положенням пункту 1 частини 1, частини 2 та 5 статті 45 ОСОБА_4 №1058 (у редакції на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії), пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього ОСОБА_4.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до ч.1 статті 47 ОСОБА_4 №1058, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Положення статті 49 ОСОБА_4 №1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього ОСОБА_4.

Отже, перелік підстави припинення виплати пенсії наведені у вищевказаній нормі закону, серед якого пенсія припиняється у разі неотримання пенсіонером призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Суд, враховуючи волевиявлення позивача на припинення виплати пенсії, зазначає, що позивач не позбавлений відмовитися від отримання пенсії у спосіб визначений п. 4 ст. 49 вказаного ОСОБА_4, тобто шляхом неотримання пенсії протягом 6 місяців, що має бути наслідком припинення її виплати. Згідно матеріалів справи позивач отримував пенсію.

Також правила ст. 49 ОСОБА_4 передбачають можливість припинення пенсії в інших випадках, встановлених законом.

Заява позивача не містить підстав припинення виплати пенсії передбачених статтею 49 ОСОБА_4 або іншими нормами.

Також, посилання позивача на приписи п. «д» ст. 21 ОСОБА_4 № 1788 в обґрунтування наявності права у позивача на відмову від отримання пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно п. «д» ст. 21 вказаного ОСОБА_4 ( в ред. на час звернення позивача з заявою) до пенсії за віком, у тому числі обчисленої в мінімальному розмірі, встановлюються такі надбавки: пенсіонерам, крім осіб, зазначених у пункті "в" цієї статті, які мають стаж роботи, передбачений статтею 12 цього ОСОБА_4, і в період роботи відмовились одержувати пенсію, - у розмірі 10 відсотків основного розміру пенсії без урахування надбавок, підвищень, додаткової пенсії за кожний повний рік роботи після відмови від одержання пенсії, але не більш як 40 відсотків.

Отже, вказаною статтею передбачено право особи відмови саме від одержання пенсії у період роботи.

Зазначена норма не передбачає відмову взагалі від пенсії призначеної відповідно до звернення особи з заявою про призначення пенсії згідно до ОСОБА_4.

Крім того, суд зазначає, що звертаючись з заявою про припинення виплати пенсії, позивачем не вказані відповідні підстави припинення пенсії визначені ОСОБА_4.

Суд зазначає, що позивач в заяві та позові зазначив, що звернення з заявою обумовлено працевлаштуванням та бажанням в подальшому отримувати пенсію у більшому розмірі, проте, суд зазначає, що у разі припинення виплати пенсії за віком призначеної на законодавчо передбачених підставах довічно, особа не знімається з обліку Пенсійного органу та не втрачає відповідного статусу пенсіонера. У такому випадку, пенсія поновляється з дня звернення з заявою за відсутністю обставин, що стали підставою для припинення виплати пенсії з подальшим її перерахунком. При цьому, пенсія повторно за тим же законом у таких випадках не призначається.

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обовязком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідачем наявними в матеріалах доказами доведено правомірність оскаржуваних дій.

Враховуючи приписи ст. 19 Конституції України суд зазначає, що відмовляючи позивачу у припиненні виплати пенсії за його заявою відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 р. у справі № 200/650/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 р. у справі № 200/650/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати підписання та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 23 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: І.Д. Компанієць

ОСОБА_5