Справа № 200/11885/18-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року справа №200/11885/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г.

секретаря Токаревої А.Г.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Буд групп» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 р. у справі № 200/11885/18-а (головуючий І інстанції Михайлик А.С.), яке складено в повному обсязі 22 січня 2019 року у м. Слов'янськ Донецької області, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Буд групп» до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Буд групп» (далі - позивач, апелянт) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ 889/1207/2НД/АВ/СПТД-ФС від 25 вересня 2018 року, прийняту Головним управлінням Держпраці у Донецькій області, якою накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Будгрупп» штраф у розмірі 372300,00 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтуванні позову зазначив, що відповідачем під час інспекційного відвідування порушено норми Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 в частині повідомлення про проведення заходу контролю та ненадання акту інспекційного відвідування для ознайомлення, що позбавило позивача можливості надати письмові пояснення та зауваження до акту. Наполягає на змішуванні відповідачем заходів контролю, а саме, відвідування, невиїзного інспектування та позапланової перевірки з питань охорони праці. Також послався на порушення терміну проведення заходу контролю. Вважає, що порушення призвели до притягнення позивача до відповідальності за порушення, що встановлені із порушенням вимог нормативно-правових актів, а тому із врахуванням ст. 62 Конституції України позивача притягнуто до відповідальності безпідставно (а.с. 4-11).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Будгрупп» до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - відмовлено (а.с. 121-125).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вчинення позивачем перешкод при здійсненні уповноваженими особами інспекційного відвідування підтверджено, що є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду прийняте з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що підставами, згідно витребуваних Актом та Вимогою документів, є не надання документів не тільки щодо оформлення трудових відносин, а також документів, повязаних з охороною праці. Звертає увагу суду, що чинним законодавством передбачено розмежування проведення державного нагляду (контролю) залежно від предмета перевірки: дотримання законодавства з питань охорони праці, яке регулюється виключно Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007, Законом «Про охорону праці» та дотримання законодавства про працю, що врегульоване Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 «Про деякі питання реалізації ст. 259 Кодексу законів про працю України ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Документи, які були витребувані у підприємства, на думку апелянту, не мають відношення до предмету інспекційного відвідування, отже вимога була винесена за межами повноважень інспекторів Держпраці, через що було відмовлено в наданні копій документів. У судовому засіданні було встановлено, що позивач вже надавав на вимогу підрозділу ПФ пояснення та копії цивільно-правових угод, копії яких були у відповідача на момент проведення інспекційного відвідування. Отже вважає, що посадові особи Держпраці мали всю достовірну інформацію щодо працевлаштування осіб (а.с. 129-136).

У судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги в повному обсязі, проти чого заперечував представник відповідача.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Будгрупп» , зареєстрований у встановленому порядку в якості юридичної особи, ідентифікаційний код 40703020 (а.с. 12).

Відповідач - Головне управління Держпраці у Донецькій області, є суб'єктом владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно регулювання спірних питань в контексті даного спору.

31 липня 2017 року, відповідно до п.п. 3, 6 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 «ОСОБА_4 питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту та на підставі листа Бахмутсько-Лиманського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області від 26.06.2018 № 90/37/01, начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області прийнято наказ № 889 про проведення інспекційного відвідування товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Будгрупп». Відвідування призначено терміном 2 робочих дня, датою початку відвідування визначено 28.08.2018 (а.с. 84).

На підставі наказу від 31.07.2018 року № 889 та направлення на проведення перевірки від 31.07.2017 року № 585/042/15-14-12, 28.08.2018 року посадовими особами відповідача було здійснено вихід за адресою позивача з метою проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування. За місцезнаходженням обєкту відвідування або уповноважених ним осіб та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю документів не встановлено, у звязку із чим інспектором праці відповідача складені акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ДУ 889/1207/НД/АВ (а.с. 30-31) та вимогу про надання документів для проведення інспекційного відвідування № ДУ 889/1207/ПД, копії яких були надіслані обєкту відвідування, строк проведення інспекційного відвідування зупинено на строк до 3 днів після отримання вимоги (а.с. 27, 30-31).

Матеріали справи свідчать, що вимогою від 28.08.2018 від позивача витребовувалися наступні документи: установчі документи товариства; наказ про призначення керівника; посадова інструкція, функціональні обовязки; документ, що підтверджує особу керівника; трудові договори (контракти) з усіма працівниками, що працюють (працювали) за 2016-2018 роки; договори цивільно-правового характеру з актами виконаних робіт, що діють (діяли) протягом 2016-2018 років; звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016- 2018 роки; повідомлення ДФС про прийом на роботу працівників за період 2016-2018 роки; колективний договір із підтвердженням ознайомлення працівників; правила внутрішнього трудового розпорядку; книгу обліку руху трудових книжок; трудові книжки працівників із вкладишами; особові картки працівників; штатний розпис; положення про оплату праці; розрахункові відомості про заробітну плату за 2016-2018 роки; табеля обліку робочого часу за 2016-2018 роки; документи, що підтверджують виплату заробітної плати; журнали реєстрації вступного інструктажу, інструктажу з питань праці на робочому місці; реєстрації інструктажів з пожежної безпеки; облік робіт за нарядами та розпорядженнями; журнал обліку та зберігання засобів захисту та інші; наказ про створення служби охорони праці № 1-ОТ від 18.10.2016; наказ про створення комісії з перевірки знань працівників з питань охорони праці № 4-ОТ від 18.10.2016; наказ про призначення відповідальних за експлуатацію електрогосподарства № 5-ОТ від 18.10.2016; наказ про призначення відповідальних осіб за справний стан і безпечну дію посудин, що працюють під тиском, з нагляду за технічним станом та експлуатацію № 6-ОТ від 18.10.2016; наказ про призначення відповідальних осіб за безпечне та якісне виконання будівельних, монтажних ремонтних робіт, безпечне проведення вогневих робіт, справжній технічний стан зварювального устаткування, безпечне проведення робіт на висоті, застосування засобів індивідуального захисту, видачу нарядів допусків на виконання робіт підвищеної небезпеки № 7-ОТ від 18.10.2016; протокол засідання трудового колективу про затвердження Положення про роботу уповноваженої найманими працівниками особи з питань охорони праці № 2 від 07.10.2016; інші документи,що мають суттєве значення для оформлення трудових відносин.

Вимогу та акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, направленням на проведення перевірки отримано позивачем 5.09.2018. Ці обставини сторонами не оспорюються та не є спірними.

У період з 05.09.2018 по 25.09.2018 позивачем документи надані не були, внаслідок чого інспектором 11.09.2018 року здійснено повторний вихід за юридичною адресою об'єкта відвідування. Під час повторного виходу встановлено відсутність посадових осіб товариства за місцем реєстрації товариства, про що складено акт № ДЦ889/1207/2НД/АВ про неможливість проведення інспекційного відвідування (а.с. 91).

25.09.2018 за наслідком розгляду справи про накладення штрафу на ТОВ «БФ «Будгрупп» за участі представника позивача ОСОБА_4, прийнято постанову ДЦ889/1207/АВ/СПТД-ФС, якою до позивача застосований штраф в сумі 372300,00 грн. за порушення абзацу 7 ч. 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, створено перешкоди у діяльності інспекторів праці, а саме, не надано для ознайомлення книжки, реєстри та документи, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містить інформацію/відомості з питань, що є предметом інспекційного відвідування згідно вимоги № ДЦ 889/1207/ПД від 28.08.2018 року та не виконанні пунктів 1-24 вимоги про надання документів № ДЦ 889/1207/ПД від 28.08.2018 року.

Суть спору полягає в правомірності прийняття спірної постанови.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до положень статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення).

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пункту 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Наказом Державної служби України з питань праці від 04 лютого 2016 року № 8 затверджено Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області.

Згідно з пунктом 1 Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області, Головне управління Держпраці у Донецькій області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Повноваження Управління Держпраці поширюються на територію Донецької області.

Матеріали справи свідчать, що правовою підставою наказу на проведення інспекційного відвідування вказано пп. 3, 6 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 «ОСОБА_4 питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У відповідності до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює Держпраці та її територіальні органи, в тому числі й Головне управління Держпраці у Донецькій області у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 «ОСОБА_4 питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Порядок № 295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно п.п. 2 п. 11 Порядку № 295, інспектор праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування підприємства їх копії або витяги.

Статтею 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», що ратифікована Законом України № 1985-ІV від 08 вересня 2004 року (далі - Конвенція), передбачено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: а) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та с) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: і) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; іі) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; ііі) зобов'язувати вивішувати об'яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; іv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Тобто, Конвенція МОП № 81 визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Як передбачено положеннями пункту 12 Порядку № 295, вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

За змістом пункту 16 Порядку № 295 у разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Пунктом 18 Порядку № 295 визначено, що у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, обєкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Частиною другою статті 265 КЗпП України передбачена відповідальність юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, за порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до абз. 2, 6, 7 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Штрафи зазначені у частині другій статті 265 КЗпП України, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Згідно з положеннями зазначеного вище пункту штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громадами.

Пунктом 6 Порядку № 509 визначено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють субєктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за пять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про підтвердження вчинення позивачем перешкод при здійсненні уповноваженими особами відповідача інспекційного відвідування, що є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 265 Кодексу зав клонів про працю. Колегія суддів погоджується з висновком суду.

Позивач в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877 в частині обовязку повідомлення про проведення інспекційного відвідування, а не Порядку № 295 та відповідач мав проводити кілька заходів державного контролю та нагляду, вмотивовані переліком витребуваних вимогою документів, що є помилковим.

Частиною 4статті 2 Закону №877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. В даному випадку, як вірно зазначив суд першої інстанції, таким нормативно-правовим актом є Порядок № 295, до якого відсилає стаття 259 Кодексу законів про працю визначає порядок проведення контролю за дотриманням законодавства про працю.

Пунктом 8 Порядку № 295 передбачено можливість неповідомлення обєкта контролю про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин у разі, якщо таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідування.

Як зазначалося вище, підставою для проведення інспекційного відвідування стало прийняття керівником органу контролю рішення про проведення інспекційного відвідування на підставі листа Бахмутсько-Лиманського управління Пенсійного фонду України Донецької області № 90/37/01 від 26.06.2018 із доданою до нього інформацією, зокрема, щодо страхувальників у яких застраховані особи виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами, що відповідає підставам проведення інспекційного відвідування, визначеним в пункті 5 Порядку № 295.

28.08.2018 інспекторами праці на підставі наказу № 889 від 31.07.2018 розпочато інспекційне відвідування товариства позивача, в ході якого, того ж дня, складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування через відсутність посадових осіб товариства та вимога про надання документів від 28.08.2018. Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано під час апеляційного розгляду, позивачем отримувалася вимога від 28.08.2018, проте витребувані нею документи не надавалися, що стало підставою для складення акту про неможливість проведення інспекційного відвідування 11.09.2018. Крім того, слід зазначити, обрання способу здійснення заходу контролю входить до дискреційних повноважень відповідача, здійснюється виходячи з предмету перевірки та визначаться в прийнятому керівником органу контролю рішенні. Таким рішенням і є наказ «Про проведення інспекційного відвідування ТОВ «БФ «БУДГРУПП» № 889 від 31.07.2018.

Доводи апелянта стосовно того, що документи, які були витребувані у підприємства у більшості не мають відношення до предмету інспекційного відвідування є необґрунтованими, оскільки відповідач як уповноважений орган держави на здійснення заходу контролю має право на самостійне визначення переліку та обсягу документів, необхідних йому для реалізації наявних повноважень, витребувані документи мають містити інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування. Через ненадання позивачем витребуваних документів, відповідач не реалізував наявне в нього повноваження, що є створенням перешкод у проведенні перевірки.

Посилання апелянта на те, що позивач вже надавав на вимогу підрозділу Пенсійного фонду пояснення та копії цивільно-правових угод, копії яких були у відповідача на момент проведення інспекційного відвідування не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що позивача притягнуто до відповідальності за ненадання документів на виконання вимоги, що в подальшому позбавило можливості провести захід контролю. Вимогу про витребування документів для проведення інспекційного відвідування позивач отримав, будь-яких дій, спрямованих на її виконання не здійснив, питання щодо притягнення позивача до відповідальності вирішувалося у присутності його представника, що свідчить про обізнаність позивача про порушення за які його притягнуто до відповідальності.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Будгрупп» - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у справі № 200/11885/18-а - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 23 квітня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

ОСОБА_5