Справа № 540/634/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/634/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши у порядку письмового провадження питання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Комсомольського відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції Херсонської області про визнання бездіяльності та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Комсомольського відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції Херсонської області (далі - відповідач, Комсомольський ВДВС м. Херсона ГТУЮ Херсонської області), у якому просить:

- визнати бездіяльність органів виконавчої влади, а саме - виконавчої служби Комсомольського ДВС м. Херсона, при виконанні виконавчого провадження по стягненню з ВАТ компанії Дніпро на користь позивача заборгованості по заробітній платі - неправомірною;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000,00 грн.

01.04.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення її недоліків. В наведеній ухвалі, серед встановлених недоліків позову, суд окремо звертав увагу на твердження позивача, згідно якого бездіяльність відповідача пояснюється невиконанням рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20.03.2001 року по справі № 2-1151/01. При цьому судом зауважено, що станом на момент звернення до суду, позивач до позовної заяви не додав жодного документа на підтвердження протиправної бездіяльності відповідача, зокрема, копій таких документів: постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (далі - ВП), про відмову у відкритті ВП, про повернення виконавчого документа стягувачу, про зупинення ВП, про закриття ВП, тощо.

08.04.2019 року ОСОБА_1 до суду подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій обґрунтовуючи своє конституційне право на судовий захист, зокрема, наголосив на своєму праві подання процесуальних документів виконавчого провадження, визначених ухвалою від 01.04.2019 року, під час розгляду спору.

Відтак, для встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її розгляду, та забезпечення права позивача на судовий захист, ухвалою від 10.04.2019 року судом згідно приписів ст. 287 КАС України, вирішено відкрити спрощене позовне провадження у справі та призначити судове засідання на 18.04.2019 року.

17.04.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними з огляду на те, що станом на 17.04.2019 року відділ не володіє будь-якою інформацією щодо перебування на виконанні виконавчого провадження з примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20.03.2001 року по справі № 2-1151/01 про стягнення заборгованості на користь ОСОБА_1 Більше того, відповідач зазначає, що перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження та журналів вхідної кореспонденції, не виявлено записів або реєстрацій заяв, скарг, звернень до відділу про порушення свого права, про бездіяльність державного виконавця від ОСОБА_1

18.04.2019 року розгляд справи було відкладено на 22.04.2019 року, у зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, відсутністю відомостей про вручення позивачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

22.04.2019 року сторонами до суду подано клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні. Крім того, позивачем до суду подано клопотання про витребування з Комсомольського ВДВС м. Херсона ГТУЮ Херсонської області виконавчого провадження по виконанню рішення Суворовського районного суду м. Херсона, прийнятого 20.03.2001 року по справі № 2-1151/01.

У відповідності до приписів ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, враховуючи клопотання сторін та приписи ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши клопотання позивача про витребування з відповідача матеріалів виконавчого провадження по виконанню рішення Суворовського районного суду м. Херсона, прийнятого 20.03.2001 року по справі № 2-1151/01, суд дійшов висновку про безпідставність такого клопотання, а тому відмовляє у його задоволенні, так як, у відзиві відповідач зауважував на відсутності у Комсомольському ВДВС м. Херсона ГТУЮ Херсонської області будь-якої інформації щодо перебування на виконанні виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду від 20.03.2001 року по справі № 2-1151/01.

Розглянувши та детально проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позовні вимоги мотивовані бездіяльністю Комсомольського ВДВС м. Херсона ГТУЮ Херсонської області щодо виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20.03.2001 року в справі № 2-1151/01 про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості.

Суд зауважує на тому, що рішення суду від 20.03.2001 року в справі № 2-1151/01 мало виконуватись згідно Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV в редакції від 15.02.2001 року (далі - Закон № 606-XIV).

У преамбулі Закону № 606-XIV законодавцем вказано на те, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділів державної виконавчої служби (ч. 2 ст. 2 Закону №606-XIV).

Державний виконавець відкриває виконавче провадження за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону, на підставі виконавчого документа (п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону № 606-XIV).

Виконавчі листи та інші документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення (п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону № 606-XIV).

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. (ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону № 606-XIV).

Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа про виконання рішення, зазначеного у статті 3 цього Закону; наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження. Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яку не пізніше наступного дня надсилає заявникові (ч. 1 ст. 26 Закону № 606-XIV).

На дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб Державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні вказаних дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного відділу Державної виконавчої служби або до суду за місцем знаходження відповідного відділу Державної виконавчої служби, або до іншого суду згідно з вимогами закону (ст. 85 Закону № 606-XIV).

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду передує, зокрема, звернення у межах встановлених законом строків стягувача до державного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження та виконавчим документом.

Проте, суд зауважує на тому, що матеріали справи не містять документів на підтвердження факту звернення позивача до територіальних органів державної виконавчої служби з метою забезпечення примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона, прийнятого 20.03.2001 року по справі № 2-1151/01.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що у матеріалах справи відсутні будь-які процесуальні документи, які виносились би в рамках виконавчого провадження, наприклад, копії таких документів: постанови державного виконавця про відкриття ВП, про відмову у відкритті ВП, про повернення виконавчого документа стягувачу, про зупинення ВП, про закінчення ВП, тощо.

Надаючи оцінку наведеному, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Згідно приписів ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до положень п. 2, 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Із аналізу наведених норм КАС слідує, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом порушених прав, свобод чи інтересів. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Отже, враховуючи вимоги КАС України, позивач повинен довести факт порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача.

Аналогічна позиція вбачається з окремих рішень Конституційного Суду України, зокрема, Рішення № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 2482 Цивільного процесуального кодексу України та Рішення № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України.

Так, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши застосовані норми права, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності по відношенню до ОСОБА_1, а саме щодо виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона, прийнятого 20.03.2001 року по справі № 2-1151/01, у зв'язку із чим, права позивача не можуть вважатися порушеними суб'єктом владних повноважень та не підлягають судовому захисту в порядку, як це передбачено статтями 2, 5 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно приписів п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак, сплачена позивачем сума судового збору за звернення до суду із даним позовом згідно квитанції від 09.03.2019 року № 0.0..1, може бути повернута останньому за його клопотанням.

Враховуючи викладене, суд приймає рішення про закриття провадження у даній справі, тому керуючись ст. 238, 243, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73013, АДРЕСА_1) до Комсомольського відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції Херсонської області (, 73000, м. Херсон, вул. Стрітенська, 7) про визнання бездіяльності та відшкодування моральної шкоди.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

У разі постановлення ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 104030000