Справа № 264/6251/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

18 квітня 2019 року
Київ
справа №264/6251/16-а
адміністративне провадження №К/9901/18778/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 липня 2017 року (головуючий суддя Іванченко А.М.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року (головуючий суддя Ханова Р.Ф., судді: Василенко Л.А., Гайдар А.В.) у справі №264/6251/16-а за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (надалі також відповідач, Управління), в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії відповідача: в частині відмови позивачу в призначенні пенсії по інвалідності; щодо застосування пенсійного законодавства у даному випадку; щодо не надання позивачу рішення про відмову в призначенні пенсії, прийнятого за його заявою в установленій законом формі;

- зобов`язати відповідача розрахувати та призначити пенсію у відповідності до ст. ст. 49,51,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з дня звернення за призначенням пенсії у 2016 році (а.с.2-5, 63-69).

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 липня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача в частині не надання позивачу відмови в призначенні пенсії від 31 жовтня 2016 року. Зобов`язано відповідача розглянути по суті заяву позивача від 31 жовтня 2016 року про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення згідно вимог законодавства. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову. Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання призначити пенсію по інвалідності.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 року.

Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0602267 від 26 вересня 2016 року, позивач є інвалідом по зору першої Б групи та потребує постійного стороннього догляду (а.с.8).

Довідкою №5012 від 31 жовтня 2016 року, виданої відповідачем, позивача повідомлено, що він не має права на призначення пенсійного страхування по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки не має трудової книжки та по даних персоніфікованого обліку не має необхідного страхового стажу. Наявний страховий стаж по довідках про роботу складає 7 років 2 місяці 29 днів (а.с.9).

Згідно довідки військового комісаріату Кальміусько-Нікольського об`єднаного району від 11 жовтня 2016 року за №709, ОСОБА_1 у період з 31 травня 1982 року по 23 травня 1984 року проходив військову службу в лавах Збройних Сил (а.с.12).

Згідно із архівною довідкою Галузевського державного архіву Міністерства Оборони України № 87779 від 17 грудня 2013 року, позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 9 травня 1986 року по 9 червня 1986 року (а.с.13).

Позивач у період з 25 липня 1979 року по 20 лютого 1980 року працював у конвертерному цеху розливальником сталі, що підтверджується довідкою № 796 виданою 25 жовтня 2016 року ПАТ «ММК ім. Ілліча» (а.с.16).

У період з 20 жовтня 1980 року по 10 лютого 1981 року позивач працював у конвертерному цеху підготовчого составу до розливки плавок стрипиєрного відділення та двора ізложниць 4 розряду на ПАТ «Азовсталь», що підтверджується довідкою № 0109/р/542 від 20 жовтня 2016 року виданою відділом кадрів ПАТ «Азовсталь» (а.с.18).

З 23 жовтня 1984 року по 27 грудня 1984 року позивач працював у мартенівському цеху шихтовиком 3 розряду на ПАТ «Азовсталь», що підтверджується довідкою № 0109/р/543 від 20 жовтня 2016 року виданою відділом кадрів ПАТ «Азовсталь» (а.с.17).

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач 30 жовтня 2016 року звернувся до управління з усною заявою, після чого отримав довідку управління №5012 від 31 жовтня 2016 року, якою було визначено загальний стаж роботи, дана довідка видана для пред`явлення до УСЗН в Кальміуському районі.

Тобто, позивач з заявою про призначення пенсії по інвалідності встановленого зразка до відповідача не звертався.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач приходив до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя 30 жовтня 2016 року та звертався до працівників управління з питанням призначення йому пенсії та надавав для вивчення свої документи. Відповідач вивчивши документи позивача протиправно прийняв рішення щодо недоцільності написання позивачем заяви про призначення пенсії та прийняв рішення щодо видачі довідки роз`яснення про відмову у призначенні пенсії з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу. У зв`язку з чим суд першої інстанції погодився з позивачем про протиправність дій відповідача і дійшов висновку, що позовні вимови в цій частині (ненадання позивачу відмови відповідно до Закону та зобов`язання вчинити певні дії) підлягають задоволенню. Щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності, суд вказав на передчасність таких вимог, оскільки це питання предметом розгляду органом ПФУ не було. З цих питань відповідно до Закону відповідач не приймав Рішення, та не відмовляв позивачу у призначені пенсії.

З такими висновками не погодився суд апеляційної інстанції, вказавши, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії по інвалідності, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку. В межах спірних правовідносин звернення позивача у встановленому Законом порядку за призначенням пенсії по інвалідності відсутнє, відповідно і рішення щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності, яке є актом індивідуальної дії та має правові наслідки, відповідачем не приймалось, що унеможливлює прийняття доводів позивача.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 через свого представника подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду, а постанову суду першої інстанції змінити, задовольнити позов у повному обсязі, а в частині задоволених позовних вимог постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що факт видачі довідки свідчить про розгляд відповідачем питання призначення пенсії позивачу. Тобто факт звернення до Управління встановлений. При цьому, на думку позивача, суд першої інстанції не захистив в повному обсязі права, хоча міг це зробити шляхом зобов`язання призначити пенсію на підставі статей 49, 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на правильність висновків суду апеляційної інстанції, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління ПФУ від 22 грудня 2014 року №28-2 (чинного на час виникнення спірних відносин), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України (і їх основними завданнями є, зокрема, призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У пункті 7 Порядку міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Згідно з пунктом 30 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;

в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження (пункт 38 Порядку).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ (пункт 39 Порядку).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 43).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 грудня 2016 року (справа №2-а-4639/11/2414) і підстав для відступу від неї не встановлено.

Разом з тим, слід зазначити, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, фактично вирішив позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій відповідача і зобов`язання останнього призначити пенсію по інвалідності. Натомість, позивачем заявлялися вимоги й щодо зобов`язання Управління призначити йому пенсію, згідно статей 49, 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на позицію ОСОБА_1 , яка викладена в позові, апеляційній та касаційній скарзі, він вважає, що достатнім є факт звернення до Управління незалежно від того, в усному чи письмовому порядку це відбулось, і враховуючи встановлений такий факт, незалежно від порушеного у зверненні питання, може мати місце вирішення питання про зобов`язання Управління в судовому порядку призначити той вид пенсії, який визначений у позові.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такі доводи суперечать приписам чинного законодавства України, зокрема вищенаведеним нормам, і свідчать про власне тлумачення позивачем норм, що регулюють порядок пенсійного забезпечення громадян.

Наявність у позивача права на пенсійне забезпечення не позбавляють його обов`язку дотримуватися порядку звернення до органів Пенсійного фонду, який визначений чинним законодавством України.

За таких обставин позовні вимоги й в частині зобов`язання Управління розрахувати та призначити пенсію у відповідності до ст. ст. 49, 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з дня звернення за призначенням пенсії у 2016 році, задоволенню не підлягають з наведених вище мотивів.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції, якою правильно вирішено спір, підлягає зміні шляхом доповнення її мотивувальної частини висновками про відсутність підстав для задоволення позову також в частині зобов`язання Управління розрахувати та призначити пенсію у відповідності до ст. ст. 49, 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і як наслідок, виключення з резолютивної частини постанови словосполучення «по інвалідності».

Керуючись статтями 345, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року у справі №264/6251/16-а змінити шляхом доповнення мотивувальної її частини висновками, наведеними у цій постанові, та виключення з резолютивної її частини словосполучення «по інвалідності».

В іншій частині постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року у справі №264/6251/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду