Справа № 826/6675/15
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6675/15 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

позивач: не з'явився;

представника відповідача та третьої особи: Піхотенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання протиправної бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної Марини Анатоліївни, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Фонду та Уповноваженої особи щодо невключення позивача в загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (поточними рахунками) в Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський акціонерний банк" за рахунок Фонду за договором банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_4; 2) зобов'язати відповідачів включити позивача в загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (поточними рахунками) в Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський акціонерний банк" за рахунок Фонду за договором банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_4

02.06.2015 р. до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, в якій позивач додатково до раніше заявлених вимог просить визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемними операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, які були здійснені 20 листопада 2014 року, відкритому на виконання договору про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи НОМЕР_3, укладеного з 2005 року по березень цього року між третьою особою та ОСОБА_4

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивача безпідставно не було включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.06.2015 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Суд вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіну Марину Анатоліївну включити ОСОБА_4 до Переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_4, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.06.2015 р. та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що тимчасова адміністрація ПАТ «ВіЕйБі Банк» має право тимчасово у відповідності до п.п.3 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій. Пунктом 9 ч. 1 ст. 48 вказаного Закону, передбачена можливість вже під час запровадження ліквідації Банку. Таким чином, на думку апелянта, можливість щодо встановлення обмежень щодо рахунків передбачена Законом, але суд першої інстанції не прийняв до уваги зазначену норму та визнав протиправною бездіяльність відповідача.

Отже, апелянт вважає, що в діях Уповноваженої особи не вбачається протиправної бездіяльності, а, отже, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Позивачем (11.01.2016 р.) було подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити без змін постанову суду першої інстанції, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, постанову суду першої інстанції такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Натомість зазначає, що апелянтом безпідставно невключено позивача до Переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність є протиправною.

Відповідач 1 не скористався своїм правом та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалами судді Київського апеляційного адміністративного суду Губською О.А. від 17.12.2015 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Губської О.А., суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О. від 14.01.2016 р. провадження у справі зупинено до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України.

Ухвалою від 23.10.2018 р. справу прийнято до провадження Шостого апеляційного адміністративного суду колегією суддів у складі: головуючого судді: Кузьмишиної О.М., суддів: Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2019 р. колегією суддів у складі: головуючого судді: Кузьмишиної О.М., суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є. провадження у справі поновлено та призначено судовий розгляд справи на 17.04.2019 р. о 14:20 год.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомила. Зважаючи на те, що суд не визнав явку позивача обов'язковою, колегія суддів визнала за можливе подальший розгляд справи здійснювати без його участі.

В судовому засіданні представником відповідача та третьої особи заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, в задоволенні якого протокольною ухвалою було відмовлено з огляду на його необґрунтованість.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 відкрито поточний рахунок в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» НОМЕР_3, залишок на якому станом на 21 травня 2015 року складає 91 434,65 грн.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду 20 листопада 2014 року прийнято рішення №123 про запровадження з 21 листопада 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

На офіційному сайті Фонду за посиланням http://www.fg.gov.ua/payments/vab-bank-100.html опубліковано оголошення про те, що з 04 лютого 2015 року ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" розпочинає виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 21 листопада 2014 року включно, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20 березня 2015 №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно.

Дізнавшись про свою відсутність в переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, ОСОБА_4 неодноразово зверталась до Уповноваженої особи з проханням роз'яснити про причини такого невключення.

Уповноважена особа у листах від 27 квітня 2015 року №20-8635 та від 28 квітня 2015 року №20-9496 повідомила про обмеження використання коштів на рахунках позивача, оскільки є підстави вважати, що ОСОБА_4 проведено операції, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо невключення її в загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернулась до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, а також, виходячи за межі позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не включалась відповідачем 2 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, в ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду, однак, законодавчих підстав для невключення позивача до Переліку вкладників Уповноваженою особою не наведено. Зважаючи на те, що в перелік повноважень Уповноваженої особи Фонду не входить формування Загального реєстру та включення до нього вкладників, а Фонд складає Загальний реєстр виключно на підставі сформованого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та додаткової інформації про вкладників, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до Фонду та Уповноваженої особи про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, нормативно не підтверджуються.

Водночас, виходячи із положень ч. 2 ст. 11 КАС України, беручи до уваги те, що позивач є вкладником ПАТ «ВіЕйБі Банк», однак не висуває вимог про зобов'язання включити його до Переліку вкладників, суд першої інстанції з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору визнав за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Уповноважену особу Славкіну М.А. включити ОСОБА_4 в Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, в ПАТ «ВіЕйБі Банк» за рахунок Фонду та подати Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки останні найшли своє відображення в матеріалах справи станом на час її вирішення. Разом з тим, надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/1 та постанові від 12 грудня 2018 року у справі №814/4091/15.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Пунктом 3 та 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Колегія суддів зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов'язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на дату прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних» у ОСОБА_4 був відкритий банківський (картковий) рахунок № НОМЕР_3 на якому знаходились кошти в сумі 87 683,07 грн., що підтверджується Витягом № 1 з акту № 6 від 27.03.2015 р. (а.с.44).

Колегія суддів зауважує, що положення Закону №4452-VI поширюють поняття «вклад» та «вкладник» і на осіб, які уклали з банком договір банківського рахунку.

Таким чином, загальна сума коштів, які знаходилися на банківському рахунку позивача склала 87 683,07 грн., що відповідачами не заперечується.

Пунктом першим частини п'ятої статті 36 Закону №4452-VI встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Разом з тим, пунктом п'ятим частини шостої статті 36 Закону №4452-VI визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо, зокрема здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Відповідно до пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Частиною першою статті 27 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Тобто складення переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, має здійснюватись саме станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії в банку.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, відповідний банківський рахунок ОСОБА_4 було відкрито до запровадження тимчасової адміністрації у банку, кошти на вказаний рахунок надійшли в порядку їх зарахування безпосередньо позивачем. Зарахування вказаних коштів на рахунок позивача відбулось з огляду на непоширення на них обмежень, встановлених пунктом першим частини п'ятої статті 36 Закону №4452-VI, що відповідачами не заперечується.

За наведених обставин та правових норм, Позивач є вкладником в розумінні Закону №4452-VI, оскільки на її розрахунковому рахунку знаходились кошти у вказаній сумі до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. У суду відсутні підстави не приймати до уваги вказаний доказ у справі, як і відсутні правові підстави для висновку про нікчемність правочину, укладеного між суб'єктами переказу коштів. Правочини, укладені Позивачем з Банком апелянт не ставить під сумнів на предмет їх нікчемності. Умови таких договорів не передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що право Позивача може бути захищене шляхом визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині невключення ОСОБА_4

Положення п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI передбачають складення переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Тому, колегія суддів вважає, що належним способом захисту права Позивача є зобов'язання Уповноваженої особи включити інформацію про ОСОБА_4 до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у Справі "Фельдман та банк "Слов'янський" проти України" (Заява N 42758/05) від 21.12.2017 р. вказав: «Розглянувши скарги банку-заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції Європейський суд зазначив, що рішення про відкликання ліцензії банку-заявника на здійснення операцій та запровадження ліквідаційної процедури було прийнято відповідно до національного законодавства, чинного на момент подій. Ця адміністративна процедура була повністю покладена на НБУ, який користувався широкою свободою розсуду у цій сфері, і не вбачається, що в процесі прийняття рішень були забезпечені належні гарантії незалежності та неупередженості. Крім того, адміністративна процедура, в результаті якої було прийнято постанову НБУ від 11 січня 2001 року, не передбачала будь-яку ефективну участь керівництва банку з метою надання йому можливості викласти свою позицію щодо ситуації та, за необхідності, висунути заперечення проти запланованих заходів до їх застосування. Також Європейський суд вказав, що не було ефективних ретроспективних засобів юридичного захисту, які банк-заявник міг використати щодо постанови НБУ. У зв'язку з цим Європейський суд констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції».

«...41. Суд зазначає, що у випадках, коли рішення, прийняті адміністративними органами, які визначають цивільні права та обов'язки, самі не відповідають вимогам статті 6 Конвенції, необхідно, щоб такі рішення підлягали подальшому контролю "судовим органом, який має повну юрисдикцію ", і це забезпечує гарантії цієї статті (див. Albert and Le Compte v. Belgium, 10 лютого 1983 року, серія А, № 58, § 29;" Ортенберг проти Австрії "від 25 листопада 1994 p., серія А, № 295-В, § 31; і Брайан проти Сполученого Королівства, 22 листопада 1995року,серія А,№335-А,§40).».

Статтею 41 Конституції України встановлено, що: «...Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.».

Положення ст. 41 Конституції кореспондуються з положеннями статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка встановлює:

"Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.».

За змістом ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Отже, постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.06.2015 р. слід скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 червня 2015 року скасувати та прийняту нову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині невключення ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, рнокпп НОМЕР_1).

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіну Марину Анатоліївну включити інформацію про ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, рнокпп НОМЕР_1) до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначення сум, що підлягають відшкодуванню, згідно із договором банківського рахунку № НОМЕР_3, відкритого на ім'я ОСОБА_4 (НОМЕР_2, виданий 10.08.2007 р. Придніпровським РВ УМВС України в АДРЕСА_2, рнокпп НОМЕР_1).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 18.04.2019 р.