Справа № 280/486/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року 12:10Справа № 280/486/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Технолендбуд» (вул. Академічна, буд. 10, м. Запоріжжя, 69039) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053) та Комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, яка діє у складі Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Технолендбуд» (далі - позивач) до Державної фіскальної служби України (далі відповідач 1) та Комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, яка діє у складі Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд: скасувати рішення відповідача 2 №1020451/33652418 від 11.12.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №18102 від 18.10.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних, оформленої позивачем на суму 144960 грн., в т.ч. ПДВ 22160 грн.;

зобовязати відповідача 1 зареєструвати в єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №18102 від 18.10.2018, яка складена позивачем датою її фактичного отримання відповідачем 1 15.11.2018.

Крім того, просить стягнути на користь позивача понесені судові витрати, повязані з розглядом даної справи за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області.

Позовні вимоги ТОВ «ТЕХНОЛЕНДБУД» обґрунтовані тим, що комісією ДФС протиправно прийнято рішення №1020451/3365 від 11.12.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної № 18102 від 18.10.2018. Вказував, що ним були здійснені усі, визначені законодавством дії, необхідні для прийняття рішення податковим органом про реєстрацію вказаних податкових накладних після їх зупинення. Позивач вважає прийняте рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН необґрунтованим, протиправним та таким, що не ґрунтується на результатах аналізу пакету документів платника податків. При цьому, позивач стверджує, що контролюючим органом було порушено порядок зупинення податкових накладних. Зокрема, в квитанціях не вказано, які саме критерії оцінки ступеня ризиків в своїй сукупності надали право здійснити блокування податкових накладних, що позбавляє позивача знайти належну аргументацію та доказову базу спростування відповідності зупинених податкових накладних критерію оцінки; не вказано вичерпний перелік документів, які потрібно подати позивачу для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію поданих накладних. Ураховуючи викладене, просить скасувати рішення Комісії ДФС та зобовязати відповідача-1 зареєструвати вищевказану податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних. З огляду на викладене, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 11.02.2019 позовна заява була залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

20.02.2019 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 21 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 18 березня 2019 року з повідомленням сторін.

18 березня 2019 року на адресу суду від представника відповідачів 1 та 2 надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №10415). Відповідно до відзиву, відповідачі адміністративний позов не визнають, вважають його необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що комісія ДФС, діючи у відповідності до приписів Податкового кодексу України, забезпечуючи виконання покладених на неї функцій та повною мірою використовуючи надані їй законодавством права правомірно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України прийняла рішення про зупинення реєстрації податкових накладних.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував.

У судовому засіданні 18.03.2019, за участю представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши надані документи, пояснення сторін, судом встановлені наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЛЕНДБУД" (ТОВ «ТЕХНОЛЕНДБУД»), зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.07.2005, , є платником податку на додану вартість (ІПН 89), зареєстроване та перебуває на податковому обліку. Зареєстрованим видом діяльності підприємства є неспеціалізована торгівля (код КВЕД 46.90).

В рамках вказаного напрямку підприємством укладено договір поставки товару №57, за якими ПП «ТЕХНОЛЕНДБУД» згідно специфікації №3 від 18.10.2018 до вказаного договору придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «БРУТЕКС» товар - кришку пилову 11015-7 в кількості 1080 шт., а також кільце 11015-6 в кількості 620 шт., що підтверджується видатковою накладною №291 від 18.10.2018, рахунком №291 від 18.10.2018 на загальну суму 137616,00 грн., в тому числі ПДВ 22936,00 грн. Товар транспортовано відповідно до товарно-транспортної накладної №18.10.1 від 18.10.2018.

18 жовтня 2018 року між Приватним підприємством «ТЕХНОЛЕНДБУД» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМАГРОМЕТ» (покупець) укладено договір постачання №ДГ-051017 від 05.10.2017, відповідно до умов якого було поставлено позивачем на адресу покупця кришку пилову 11015-7 в кількості 1080 шт., а також кільце 11015-6 в кількості 620 шт., на загальну суму 144960,00 грн., в т.ч. ПДВ 22160,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №18101 від 18.10.2018 та рахунку №18101 від 18.10.2018, товарно-транспортною накладною №10.18.1 від 18.10.2018.

Згідно пояснень позивача, відповідно до специфіки реалізації попередньо придбаного товару ПП «ТЕХНОЛЕНДБУД» закуповує відповідний товар та в подальшому його реалізує. Тобто, фактичну вигоду підприємство отримало реалізуючи попередньо придбаний товар за ціною вищою, ніж ціна придбання.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Як вбачається з матеріалів справи, покупцем - ТОВ «ПРОМАГРОМЕТ» 26.12.2018 було здійснено часткову оплату поставленого товару на суму 80000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по банківському рахунку ПП «ТЕХНОЛЕНДБУД» за 26.12.2018.

Відповідно до приписів п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України Приватним підприємством «ТЕХНОЛЕНДБУД» складено податкову накладну №18102 від 18.10.2018, яка 15.11.2018 направлена для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно квитанції №1, яка була отримана 16.11.2018 податкова накладну №18102 від 18.10.2018 прийнято, але реєстрацію зупинено, та зазначено підстави зупинення, зокрема вказано, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена ПН/РК відповідає критеріям п.п. 1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН (копія квитанції додається).

09.12.2018 відповідно до п.п. 201.16.2. п. 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України Приватним підприємством «ТЕХНОЛЕНДБУД» було направлено в електронному вигляді до ДФС: повідомлення за № від 09.12.2018 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН від 18.10.2018 за №18102 з поясненнями, відповідно яких зазначено, що ПП «ТЕХНОЛЕНДБУД» на виконання зобов'язань за договором постачання №ДГ-051017 від 05.10.2017 поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМАГРОМЕТ» кришку пилову 11015-7 в кількості 1080 шт., а також кільце 11015-6 в кількості 620 шт., на загальну суму 144960,00 грн., в т.ч. ПДВ 22160,00 грн., що підтверджується Видатковою накладною №18101 від 18.10.2018. Надано також пояснення з приводу придбання товару у ТОВ «БРУТЕКС». Також надано пояснення щодо джерел походження даного товару, а саме зазначено в яких контрагентів товар було придбано, та надано первинні документи, які підтверджують зазначені господарські операції, а саме: документи довільного формату із зазначеним переліком документів, що підтверджують реальність здійснення оподатковуваної операції, а саме: договір постачання №ДГ-051017 від 05.10.2017; видаткова накладна №18101 від 18.10.2018; рахунок №18101 від 18.10.2018 (товар не оплачено, оскільки згідно п.3.1 Договору постачання №ДГ-051017 від 05.10.2017 р. «Оплата за цим договором передбачає розрахунок Покупця з Постачальником на умовах відстрочення платежу протягом 90 календарних днів з моменту отримання Товару Покупцем на підставі рахунків Постачальника»): товарно-транспортна накладна №10.18.1 від 18.10.2018 .

Позивачем на підтвердження реальності здійснення операції з придбання реалізованого товару, а саме щодо придбання у ТОВ «БРУТЕКС», було надано: Договір поставки №57 від 28.09.2018; Специфікація №3 від 18.10.2018 до договору поставки №57 від 28.09.2018; Видаткова накладна №291 від 18.10.2018; Рахунок №291 від 18.10.2018; Товарно-транспортна накладна №18.10.1 від 18.10.2018; Платіжне доручення № 149 від 06.11.2018; Платіжне доручення № 176 від 03.12.2018; Платіжне доручення № 153 від 08.11.2018; Платіжне доручення № 154 від 08.11.2018; Платіжне доручення № 140 від 31.10.2018; Платіжне доручення № 161 від 22.11.2018; Платіжне доручення № 146 від 01.11.2018; Платіжне доручення № 151 від 08.11.2018; Платіжне доручення № 141 від 31.10.2018; Платіжне доручення № 155 від 08.11.2018; Платіжне доручення № 162 від 22.11.2018; Платіжне доручення № 178 від 03.12.2018; відомість обліку залишку матеріалів на складі ПП «ТЕХНОЛЕНДБУД» станом на 18.10.2018 р.

Вказані документи також були досліджені судом під час судового розгляду.

Рішенцям комісії відповідача 2 №1020451/33652418 від 11.12.2018 було відмовлено позивачу у реєстрації податкової накладної № 18102 від 18.10.2018.

Підставою відмови в реєстрації податкової накладної № 18102 від 18.10.2018 в рішенні Комісії ДФС України № 1020451/33652418 від 11.12.2018 зазначено: «Ненадання платником податків копій документів: Первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити); Розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків».

Не погоджуючись із прийнятим рішенням з підстав того, що всі вказані документи були надані Комісії разом із поясненнями, у встановлені чинним законодавством порядку та строки ПП «ТЕХНОЛЕНДБУД» звернувся до ДФС України зі скаргою на рішенням Комісії ДФС України № 1020451/33652418 від 11.12.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 18102 від 18.10.2018, до якої також були додані всі документи, які підтверджують реальність господарської операції з реалізації товару, а також з придбання реалізованого товару. У прийнятті скарги відмолено.

Вважаючи прийняті комісією відповідача 2 рішення протиправним позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування та зобовязання відповідача 1 зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з положеннями пункту 20.2 статті 20 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 (надалі Порядок зупинення) податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пункту 12 Порядку зупинення у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

При цьому, пунктом 13 Порядку зупинення визначено перелік відомостей, які мають зазначатися у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної.

З аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Однак, на порушення підпунктів 2 та 3 пункту 13 Порядку зупинення отримана позивачем квитанція не містить номенклатури товарів/послуг продавця, коду товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначених у податковій накладній, реєстрація якої зупинена, а також у ній не зазначено конкретний критерій ризиковості платника податку, на підставі якого зупинено реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, із розрахованим показником за критерієм, якому відповідає платник податку.

Відповідно до пункту 14 Порядку зупинення перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до пункту 15 Порядку зупинення письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Відповідно до пунктів 18-21 Порядку зупинення письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про:

- реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

- відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення відповідача повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, в реєстрації податкової накладної було відмовлено у звязку з неподанням платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити); розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків

При цьому в судовому засіданні було встановлено, що зазначені документи були подані.

Будь-яких зауважень щодо порядку оформлення вказаних документів та реєстрації податкової накладної відповідачами не надано.

Тому суд зазначає, що відповідач по справі, обмежився лише загальною оцінкою наданих позивачем документів, не встановивши конкретно, які з них складені з порушенням законодавства, як зазначено у спірних рішеннях, і в чому саме полягають ці порушення.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Надані позивачем контролюючому органу первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і підтверджують реальність і товарність господарської операції, щодо якої було складено податкову накладну, реєстрацію якої було зупинено. Будь-яких зауважень щодо правильності складання наданих позивачем документів оскаржуване рішення не містить.

Отже, всі передбачені чинним законодавством умови, необхідні для реєстрації податкової накладної позивачем було дотримано, а, відповідно, висновок комісії ГУ ДФС у Запорізькій області про наявність підстав для відмови у реєстрації податкової накладної, зроблено необґрунтовано, без урахування наданих позивачем первинних документів та з порушенням встановленої законодавством процедури.

Сукупність первинних документів, наданих до матеріалів справи, не дають підстав для сумніву щодо дійсності укладеного договору постачання продукції.

Суд акцентує увагу, що в порядку виконання обовязку, встановлено частиною другою статті 77 КАС України, відповідачем не спростовано фактичне виконання спірної операції та не доведено зворотного.

Щодо позовних вимог про реєстрацію податкової накладної, слід зазначити, що відповідно до відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 № 341) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, оскільки ведення ЄРПН та реєстрація у ньому податкових накладних (в тому числі на підставі судового рішення) віднесено законодавством до повноважень ДФС України, у разі визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, зобовязання щодо реєстрації податкової накладної має бути покладено саме на ДФС України. Законодавством не передбачений інший ефективний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, відмінний від зобовязання ДФС зареєструвати податкову накладну в ЄРПН.

Відтак, оскільки рішення комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 11.12.2018 №1020451/33652418 про відмову у реєстрації податкової накладної №18102 від 18.10.2018 підлягає скасуванню то, відповідно, з урахуванням положень пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 № 1246, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині зобовязання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №18102 від 18.10.2018.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про зобовязання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, суд зазначає, що вищезазначеними нормами встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду.

В даному випадку, на переконання суду, відсутні достатні та обґрунтовані підстави для встановлення відповідачу строку для подання до суду звіту про виконання судового рішення.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення відповідачу строку для подання до суду звіту про виконання судового рішення не підлягають задоволенню, а, відтак, в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Підпунктами 1-5 до статті 134 КАС України встановлено наступне:

Витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З метою розподілу судових витрат позивач повинен подати до суду детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів.

В матеріалах справи наявний Договір про надання правової допомоги від 30.01.2019 №30/01-19, укладений між ПП «Технолендбуд» та Адвокатським Бюро «Івашкова Сергія», додаткова угода №1 до вказаного договору від 30.01.2019.

Відповідно до умов додаткової угоди судом встановлено, що сторони погодили про надання послуг професійної правничої допомоги з питань оскарження в судовому порядку рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1020451/33652418 від 11.12.2018. На виконання умов договору сторонами підписано Акт приймання-передачі виконаних послуг про надання юридичний послуг в період з 30.01.2019 по 01.02.2019 на загальну суму 1600 грн., у звязку з чим виставлено рахунок №30/01/2019 від 30.01.2019, який сплачено платіжним дорученням №7 від 31.01.2019, та Акт приймання-передачі виконаних послуг про надання юридичних послуг за період з 17.03.2019 по 18.03.2019 на загальну суму 1200 грн., що сплачено платіжним дорученням №14 від 15.03.2019. Таким чином, загальна вартість витрат на правничу допомогу становить 2800 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 3842,00 грн., підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Технолендбуд» (вул. Академічна, буд. 10, м. Запоріжжя, 69039) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053) та Комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, яка діє у складі Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 11.12.2018 №1020451/33652418 про відмову у реєстрації податкової накладної №18102 від 18.10.2018.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №18102 від 18.10.2018, складену Приватним підприємством «Технолендбуд».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107, ) на користь Приватного підприємства «Технолендбуд» (вул. Академічна, буд. 10, м. Запоріжжя, 69039, ) судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору 3842 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 коп.) та витрат на правову допомогу у сумі 2800,00 грн. (дві тисячі вісімсот гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 23 квітня 2019 року.

Суддя Р.В. Кисіль