Справа № 140/447/19
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року 11:06 ЛуцькСправа № 140/447/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І.,

за участю секретаря судового засідання Литвиненко І.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Волинській області, Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі підприємець, субєкт господарювання) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач-1), Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Володимир-Волинська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19 березня 2018 року, рішення про застосування фінансових санкцій №000689-40 від 31 серпня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 березня 2018 року проведено фактичну перевірку з питань дотримання субєктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. Перевірка проводилась у торгівельному обєкті, який знаходиться по вулиці Луцькій, 14 у місті Горохів Волинської області. Перевірку було проведено у присутності продавця ОСОБА_6

За результатами вказаної перевірки складено акт № 03/52/40-01/НОМЕР_1 від 03 березня 2018 року, відповідно до висновків якого контролюючим органом виявлено порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», статей 11, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30 жовтня 2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», постанови Кабінету Міністрів України № 1251 від 27 грудня 2010 року «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів», зокрема: роздрібна торгівля тютюновими виробами, алкогольними напоями без наявності ліцензій, роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, реалізація та зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка та з підробленими марками акцизного податку, реалізація та зберігання тютюнових виробів, алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку, не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО), не підтвердження виконання розрахункової операції (арк.спр. 18-22).

На підставі вказаного акта перевірки відповідач-1 прийняв податкове повідомлення-рішення № від 19 березня 2018 року, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 73 375 грн (арк.спр. 8), рішення про застосування фінансових санкцій № 000689-40 від 31 серпня 2018 року, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у загальному розмірі 117 778 грн (арк.спр. 9-10). Окрім того, на підприємця було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000155 від 20 квітня 2018 року за частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

ФОП ОСОБА_5 оскаржені рішення вважає протиправними, посилаючись на таке. Торгівельний обєкт за адресою: вулиця Луцька, 14, місто Горохів, Волинська область підприємець ОСОБА_5 орендував у громадянки ОСОБА_7 до грудня 2017 року, а з січня 2018 року здійснював господарську діяльність в іншому торгівельному закладі. Вказав, що його діяльність полягала у торгівлі профнастилом та вікнами, а торгівлю харчовими продуктами, алкогольними напоями та тютюновими виробами ніколи не здійснював. Із продавцем ОСОБА_6 у трудових відносинах не перебував. На момент перевірки у торгівельному закладі не знаходився.

На підтвердження обставини щодо непричетності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до виявлених порушень останній надав також постанову Горохівського районного суду Волинської області від 10 вересня 2018 року, якою провадження у справі за частиною першою статті 164 КУпАП закрито у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказаним судовим рішенням поміж іншого було встановлено, що на момент проведення перевірки, 02 березня 2018 року, ОСОБА_5 підприємницьку діяльність у місті Горохів по вулиці Луцькій, 14 не здійснював. Дане рішення у встановленому законом порядку не оскаржувалося.

У відзиві на позов № 1061/03-20-10-02-07 від 14 березня 2019 року, який надійшов до суду 18 березня 2019 року (арк.спр. 34-37) відповідач-1 позовних вимог не визнав, вказуючи таке.

Головне управління ДФС у Волинській області 02 березня 2018 року на підставі наказу від 28 лютого 2018 року №935 та направлень на перевірку від 01 березня 2018 року №112, №111 провело фактичну перевірку торгового обєкта, розташованого за адресою: Волинська область, місто Горохів, вулиця Луцька, 14, де здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_5 За результатами перевірки було встановлено порушення законодавства про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. У звязку із наведеним контролюючим органом правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства прийнято оскаржені рішення. Так до підприємця застосовано наступні санкції: за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії - у сумі 17 000 грн, за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії - у сумі 17 000 грн, за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої у сумі 10 000 грн, за реалізацію та зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка у сумі 17 000 грн, за реалізацію та зберігання тютюнових виробів з підробленими марками акцизного податку у сумі 29 408 грн, за реалізацію та зберігання алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку у сумі 27 370 грн, за не проведення розрахункової операції через РРО у сумі 73 375 грн.

Відповідач також зазначає, що у перевіреному обєкті господарську діяльність здійснював саме підприємець ОСОБА_5, оскільки у приміщенні було виявлено витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань саме на ОСОБА_5, доказів розірвання договору оренди приміщення за адресою: Волинська область, місто Горохів, вулиця Луцьк, 14, останній не надав. Окрім того, вказаний факт підтверджено також усними поясненнями ОСОБА_8, яка була присутня під час проведення перевірки.

Також зазначив, що обставини, встановлені у постанові Горохівського районного суду Волинської області не можуть мати приюдиційного значення для розгляду цієї справи, оскільки у першій справі надавалась правова оцінка діям фізичної особи на предмет вчинення адміністративного правопорушення, а у даному випадку судом оцінюється підставність застосування до субєкта господарюванні фінансової відповідальності за виявлені правопорушення. Не притягнення особи до адміністративної відповідальності не може її звільняти від відповідальності за порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС.

Відповідач-2 відзиву на позов у визначений йому строк суду не надав.

У додаткових поясненнях № 1562/03-20-10-02-07 від 10 квітня 2019 року відповідач-1 вказав, що підприємець ОСОБА_5 з 01 квітня 2016 року перебуває на податковому обліку у контролюючому органі за місцем проживання (Нововолинській ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (Горохівське відділення), в подальшому Володимир-Волинська ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (Горохівське відділення) на спрощеній системі оподаткування, відноситься до 2-гої групи платників, місце провадження господарської діяльності: Волинська область, Горохівський район, місто Горохів, вулиця Луцька, 14. Повідомлення про зміну місця проведення господарської діяльності позивач контролюючому органу подав 02 квітня 2018 року, тобто уже після проведення фактичної перевірки. Вказані дії підприємця спрямовані на уникнення відповідальності за порушення законодавства.

Керуючись наведеними обставинами із посиланням на норми законодавства у відзиві, додаткових поясненнях, відповідач просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Інших заяв по суті справи сторони суду не подавали.

Ухвалою від 27 лютого 2019 року було відкрито провадження в даній адміністративній справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 29 березня 2019 року (арк.спр. 1). У подальшому з 29 березня до 12 квітня 2019 року у судовому засіданні оголошувалась перерва для надання сторонами додаткових доказів (арк.спр. 77-78, 79).

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав з підстав, зазначених у позові. У вступному слові наданому судом додатково пояснив, що згідно витягів з ЄДР з моменту державної реєстрації (16 серпня 2011 року) ні він ні його дружина не займалися роздрібною торгівлею продовольчих товарів, в тому числі роздрібною торгівлею алкогольними напоями та тютюновими виробами, тому не вбачали обовязку повідомляти органи ДФС про зміну місця (адреси) здійснення господарської діяльності (арк.спр.85-88). Згідно договору оренди між позивачем і ОСОБА_7 в частині оплати та порядку розрахунків пояснив, що за домовленістю сторін підприємець здійснив ремонт приміщення (вставив нові вікна) тому оплату в готівковій формі не проводив.

Представники відповідачів у судовому засіданні позовних вимог не визнали, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов, додаткових поясненнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозвязку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 як субєкт господарювання зареєстрований 16 серпня 2011 року (реєстраційна дія № 0002648); місце проживання: 45700, Волинська область, Горохівський район, місто Горохів, вулиця Львівська, 7/5; види діяльності підприємця: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (код виду економічної діяльності - 47.19), роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами у спеціалізованих магазинах (код виду економічної діяльності - 47.52), роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами у спеціалізованих магазинах (код виду економічної діяльності - 47.72), роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (код виду економічної діяльності - 47.89). Вказані обставини підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_2 від 09 квітня 2019 року (арк.спр. 85-86).

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (орендодавцем) та підприємцями ОСОБА_5, ОСОБА_9 (орендарями) 01 листопада 2015 року було укладено договір оренди (арк.спр.76). Відповідно до умов вказаного договору орендар передав у тимчасове користування приміщення магазину за адресою: Волинська область, Горохівський район, місто Горохів, вулиця Луцька, 14. Сторони домовились, що розмір орендної плати складає 300 грн і ремонт приміщення (пункт 2.1 договору оренди).

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку № 66 від 09 березня 2016 року місце провадження господарської діяльності підприємця ОСОБА_5: Волинська область, Горохівський район, місто Горохів, вулиця Луцька, 14; податкова адреса субєкта господарювання: Волинська область, Горохівський район, місто Горохів, вулиця Львівська, 7/5 (арк.спр. 97).

У подальшому 22 листопада 2017 року підприємець ОСОБА_5 уклав договір оренди нежитлового приміщення із орендодавцем ОСОБА_10 (арк.спр. 91-92). Загальними умовами договору визначено, що орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування нежитлове приміщення за адресою: Волинська область, Горохівський район, місто Горохів, вулиця Шевченка, 8. Період оренди становить один рік з 22 листопада 2017 року по 22 листопада 2018 року.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що фактично підприємець ОСОБА_5 свою господарську діяльність здійснював по вулиці Луцькій, 14 у місті Горохові до грудня 2017 року. Припинення договірних відносин між ним та орендарем ОСОБА_7 письмово не оформлялось, сторони дійшли згоди в усному порядку. Починаючи з грудня 2017 року свою підприємницьку діяльність позивач продовжував здійснювати в іншому орендованому приміщенні у місті Горохові по вулиці Шевченка, 8. При цьому, ані позивачу, ані представнику позивача не відомо хто орендував та здійснював господарську діяльність по вулиці Луцькій, 14 у місті Горохові станом на день проведення органом ДФС фактичної перевірки.

Судом установлено, що підприємець ОСОБА_5 з листопада 2015 року по грудень 2017 року здійснював роздрібну торгівлю товарами в межах визначених йому видів діяльності (профнастилом та вікнами) у приміщенні орендованого у ОСОБА_7 магазину по вулиці Луцькій, 14 у місті Горохові Волинської області. З грудня 2017 року господарську діяльність позивач здійснював в орендованому приміщенні по вулиці Шевченка, 8 у місті Горохові Волинської області.

Водночас, на підставі наказу № 935 від 28 лютого 2018 року, направлень на перевірку, посадові особи Головне управління ДФС у Волинській області 02 березня 2018 року провели фактичну перевірку з питань додержання субєктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результати фактичної перевірки було складено акт № 03/52/40-01/НОМЕР_1 від 03 березня 2018 року (арк.спр. 18-22)., в якому вказано, що проведено фактичну перевірку дотримання вимог чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів господарської одиниці (торгівельний обєкт), що розташована за адресою: вулиця Луцька, 14, місто Горохів, та належить субєкту господарювання ОСОБА_5. Перевірку було проведено у присутності продавця ОСОБА_6

Відповідно до висновків вказаного акта виявлено порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - не проведено розрахункову операцію на суму покупки через РРО, не видано розрахункового документа встановленої форми на повну суму проведеної операції, необлікування товарних запасів; статей 11, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30 жовтня 2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», постанови Кабінету Міністрів України № 1251 від 27 грудня 2010 року «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів», зокрема: роздрібна торгівля тютюновими виробами, алкогольними напоями без наявності ліцензій, роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, реалізація та зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка та з підробленими марками акцизного податку, реалізація та зберігання тютюнових виробів, алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку.

На підставі вказаного акта перевірки відповідач-1 прийняв податкове повідомлення-рішення № від 19 березня 2018 року, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 73 375 грн (арк.спр. 8), рішення про застосування фінансових санкцій № 000689-40 від 31 серпня 2018 року, яким на підставі статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у загальному розмірі 117 778 грн (арк.спр. 9-10).

Підприємець, не погоджуючись із висновками контролюючого органу щодо виявлених порушень відносно нього, оскаржив у судовому порядку рішення, прийняті за результатами такої перевірки.

Окрім того, посадовою особою ГУ ДФС у Волинській області складено протокол про адміністративне правопорушення № 000155 від 20 квітня 2018 року, яким зафіксовано вчинення підприємцем ОСОБА_5 правопорушення, передбачене частиною першою статті 164 КУпАП (провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону) (арк.спр. 16).

Однак, постановою Горохівського районного суду Волинської області від 10 вересня 2018 року у справі № 155/667/18 за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 провадження по справі закрито у звязку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. До такого висновку суд дійшов встановивши, що на день проведення перевірки (02 березня 2018 року) ОСОБА_5 підприємницьку діяльність у торгівельному обєкті по вулиці Луцькій, 14 у місті Горохові не здійснював.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірності оскаржуваних в даній адміністративній справі рішень, з огляду на таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року (далі Закон № 481/95).

Відповідно до частини другої статті 17 Закону № 481/95 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень; виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06 липня 1995 року (далі Закон № 265/95). Дія цього Закону поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Статтею 3 вказаного Закону визначено обовязки субєктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу. Зокрема, цією нормою установлено обовязок субєктів господарювання проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обовязковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку (пункти 1, 2, 12 статті 3 Закону № 265/95).

За порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: 1) у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг). До суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (статті 17, 20 Закону № 265/95).

Отже, з аналізу наведених норм слід дійти висновку, що законодавцем у сферах оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а також застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг для субєктів господарювання установлені певні обовязки, за порушення яких до таких субєктів органом ДФС застосовуються штрафні (фінансові) санкції.

На переконання суду, притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності за порушення законодавства про застосування РРО і торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами можливе у випадку наявності доказів, які підтверджують факти таких порушень, допущених конкретним субєктом господарювання або уповноваженою ним особою.

Разом з тим, як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_5, який є фізичною особою підприємцем, станом на день проведення перевірки 02 березня 2018 року, господарську діяльність у перевіреному торгівельному обєкті, що розташований за адресою: вулиця Луцька, 14 у місті Горохові, не здійснював. Загалом, у межах своєї господарської діяльності, торгівлю підакцизними товарами (алкогольними напоями, тютюновими виробами) позивач також не проводив.

Судом враховано, що продавець ОСОБА_6, яка була присутня під час проведення перевірки у магазині 02 березня 2018 року, від надання пояснень перевіряючим особам відмовилась, посилаючись на статтю 63 Конституції України, про що зроблено відмітку на останній сторінці акта від 03 березня 2018 року (арк.спр. 22). У судовому засіданні суд зясовував у представників відповідача, що протокол про адміністративне правопорушення на дану особу за факт продажу алкогольних та тютюнових виробів не складався, відповідно у суді не оскаржувався, що дало б змогу, на думку суду, встановити обставини перебування продавця у трудових відносинах з підприємцем ОСОБА_5. Інших доказів на підтвердження перебування продавця ОСОБА_6 із підприємцем ОСОБА_5 у трудових відносинах відповідачами не надано.

З огляду на наведене, вказану обставину суд уважає недоведеною.

Згідно із частинами першою, другою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 65 КАС України як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить зясувати у справі. Свідок зобовязаний зявитися до суду за його викликом і дати правдиві показання про відомі йому обставини. У разі неможливості прибуття до суду та участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобовязаний завчасно повідомити про це суд.

З метою встановлення фактичних обставин і здобуття необхідних доказів у справі, суд у якості свідка викликав у судове засідання на 12 квітня 2019 року ОСОБА_7, яка є власницею обєкта оренди по вулиці Луцькій, 14 у місті Горохові. Однак, 09 квітня 2019 року суду подано письмові пояснення ОСОБА_7, у яких вона зазначила, що прибути у судове засідання не може, оскільки є людиною похилого віку та має незадовільний стан здоровя. З приводу обставин справи пояснила, що підприємець ОСОБА_5 разом із підприємцем ОСОБА_9 орендував приміщення магазину по вулиці Луцькій, 14 у місті Горохові до грудня 2017 року. Із грудня 2017 року орендарем вказаного приміщення став ОСОБА_11 (арк.спр. 94). На підтвердження вказаної обставини ОСОБА_7 надала копію договору оренди від 11 грудня 2017 року, укладеного із ОСОБА_11 із відміткою про розірвання цього договору у звязку із невиконанням його умов орендарем (арк.спр. 95).

Як визначено частинами третьою, четвертою статті 212 КАС України перед допитом свідка головуючий у судовому засіданні встановлює його особу, вік, рід занять, місце проживання, відношення до справи і стосунки зі сторонами та іншими учасниками справи, розяснює його права та обовязки, встановлені статтею 65 цього Кодексу, зясовує, чи не відмовляється він з підстав, встановлених законом, від давання показань, і під розписку попереджає його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань. Якщо перешкод для допиту свідка не встановлено, головуючий у судовому засіданні приводить його до присяги.

З огляду на те, що викликаний у судове засідання свідок ОСОБА_7 12 квітня 2019 року не прибула, а, отже, не була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань, а також не була приведена до присяги, тому надані нею письмові пояснення суд не бере до уваги, оскільки у розумінні статті 74 КАС України такий доказ є недопустимим (одержаний з порушенням порядку, встановленого законом).

Водночас, наданий ОСОБА_7 договір оренди від 11 грудня 2017 року, укладений між нею та ОСОБА_11, оцінюється судом як належний, допустимий та достовірний письмовий доказ, який спростовує факт орендних відносин між позивачем та ОСОБА_7 починаючи з грудня 2017 року, обєктом яких було приміщення, розташоване за адресою: вулиця Луцька, 14, місто Горохів.

Окрім того, суд критично оцінює доводи відповідача-1 щодо порушення позивачем ОСОБА_12 обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 (далі - ОСОБА_12), у звязку із невчасним повідомленням контролюючого органу про зміну місця провадження господарської діяльності з огляду на таке.

Як установлено судом, позивач 02 квітня 2018 року звернувся до Горохівського відділення Володимир-Волинської ОДПІ із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, у якій місцем провадження господарської діяльності вказав: Волинська область, Горохівський район, місто Горохів, вулиця Шевченка, 4 (арк.спр. 99-100). Обставини щодо зміни місця провадження господарської діяльності підприємцем ОСОБА_9 також підтверджено витягом з реєстру платників єдиного податку № 82 від 03 квітня 2018 року (арк.спр. 98).

Таким чином, підприємець ОСОБА_5 повідомив контролюючий орган за основним місцем обліку про зміну місця провадження господарської діяльності 02 квітня 2018 року, тобто уже після проведеної фактичної перевірки.

Однак, суд звертає увагу, що оскарженими рішеннями до підприємця ОСОБА_5 застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про застосування РРО і торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а не за порушення порядку повідомлення про зміну типу обєкта оподаткування. Тому, обставинам щодо такого повідомлення суд правової оцінки не надає, оскільки не стосуються предмету спору.

Між тим, як визначено пунктом 1.5 цього ОСОБА_12, його дія поширюється на платників податків - юридичних осіб (резидентів та нерезидентів), їх відокремлені підрозділи та постійні представництва нерезидентів, а також самозайнятих осіб. Інформація про таких платників податків, отримана для їх обліку згідно з цим ОСОБА_12, вноситься до Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб (далі - Єдиний банк даних юридичних осіб) та складових частин такого банку даних (реєстру платників податків - нерезидентів, реєстру договорів про спільну діяльність, договорів управління майном та угод про розподіл продукції), а також до Реєстру самозайнятих осіб, який є складовою частиною Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - ДРФО).

З аналізу наведеної норми слід дійти висновку, що дія ОСОБА_12 не поширюється на фізичних осіб-підприємців, а лише на платників податків - юридичних осіб, їх відокремлені підрозділи та постійні представництва нерезидентів, а також самозайнятих осіб.

Судом встановлено та не заперечувалося представниками сторін у судовому засіданні, що супровідні документи на товар, що реалізується, відсутні, а тому встановити прізвище, імя та по батькові особи, на яку вони виписані не убачається можливим. У акті перевірки (сторінка 2) зазначено, що при перевірці торгового обєкту використано витяг із ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що в свою чергу повинно було поставити під сумнів ревізорів-інспекторів щодо зазначених там видів діяльності з співставленням фактичного продажу товарів (продовольчих). Що зроблено не було. Сам факт наявності копії такого витягу у магазині не свідчить про здійснення позивачем господарської діяльності.

Інших доказів на підтвердження здійснення господарської діяльності саме підприємцем ОСОБА_5 станом на 02 березня 2019 року у торгівельному обєкті по вулиці Луцькій, 14 у місті Горохові відповідач-1 не надав.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що під час розгляду цієї справи відповідачі належними та допустимими доказами не довели порушення саме позивачем вимог статті 12 Закону № 265/95, статті 17 Закону № 4818/95, оскаржені рішення прийняті незаконно, у зв'язку із чим позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування підлягають до задоволення.

Водночас, із урахуванням того, що оскаржені рішення прийнято відповідачем-1 Головним управлінням ДФС у Волинській області, а відповідача-2 Володимир-Волинську ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області у цих рішеннях вказано помилково, тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № від 19 березня 2018 року, рішення №000689-40 від 31 серпня 2018 року. У задоволенні позовних вимог до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про протиправність і скасування оскаржених рішень, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі1 911 грн 53 коп., сплачений відповідно до квитанції № 121 від 20 лютого 2019 року. Водночас, суд розяснює, що переплачену суму судового збору у розмірі 34 грн 87 коп. позивач вправі повернути у порядку визначеному статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (45700, Волинська область, Горохівський район, місто Горохів, вулиця Львівська, 7/5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код 39400859), Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (44700, Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Ковельська, 63, ідентифікаційний код 39497267) про визнання протиправним та скасування рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № від 19 березня 2018 року.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДФС у Волинській області про застосування фінансових санкцій №000689-40 від 31 серпня 2018 року.

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області судові витрати у сумі 1 911 грн 53 коп. (одна тисяча дев'ятсот одинадцять грн 53 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2019 року.