Справа № 360/1279/19
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1279/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною відмову, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 28 березня 2019 року надійшов адміністративний позов адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2В.) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач, ГУНП в Луганській області) такими вимогами:

1) визнати протиправною відмову відповідача щодо здійснення підготування та подання до органу, що призначає пенсію (Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області), необхідних документи для призначення, позивачу, пенсії за вислугу років, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової: служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1;

2) зобовязати відповідача підготувати та подати до органу, що призначає пенсію (Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області), необхідні для призначення позивачу пенсії за вислугу років документи, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 в органах поліції.

Позивач 14 грудня 2018 року звільнився зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Згідно з витягом з наказу ГУНП в Луганській області від 07.12.2018 № 661 о/с «По особовому складу», вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні дорівнює 19 рокам 09 місяцям 07 дням, у пільговому обчисленні - 11 рокам 01 місяцю 00 днів.

Пільгове обчислення вислуги років позивача здійснено на підставі послужного списку та відомостей про його участь в антитерористичній операції, що підтверджується довідкою ГУНП в Луганській області від 29.08.2018 № А-14062 про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Оскільки вислуга років позивача дорівнює 30 рокам 10 місяцям 07 дням, що відповідно до статей 12, 17, 171 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та і членам їхніх сімей», це дає йому право на призначення пенсії за вислугу років, останній 15 лютого 2019 року поштовим звязком звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою про призначення пенсії. Згідно з вказаною заявою позивач просив відповідача здійснити підготовку та подання до органу, що призначає пенсію необхідні документи для призначення йому пенси за вислугу років.

У відповідь на заяву 23 березня 2019 року поштовим звязком простою кореспонденцією позивач отримав відповідь відповідача від 11.03.2019 № 1492/111/58/05-2019, згідно з якою позивач не має право на пенсію оскільки має вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні лише 19 років 09 місяців 07 днів, замість 24 років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Таким чином у відповідача відсутні правові підстави для підготовки документів необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугу років, передбаченої пунктом «а» статті 12 вказаного Закону.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає, відмову протиправною та просить суд зобовязати відповідача підготувати та подати до органу, що призначає пенсію необхідні для призначення позивачу, пенсії.

Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (арк. спр. 1-3).

Від представника відповідача через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду 17 квітня 2019 року за вх. № 21106/2019 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення вимог з таких підстав (арк. спр. 29-34).

З посиланням на статті 2, 12, 17 Закону № 2262-ХІІ відповідач зауважує, що цим Законом в імперативній формі визначений календарний строк служби особи в поліції, який обчислюється саме з використанням певної кількості календарних років та певної кількості календарних місяців, після настання якого особа має право на призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Для призначення пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ необхідно, щоб на час звільнення з лав Національної поліції вислуга років особи становила 24 календарних роки і більше. У свою чергу, позивач звільнений з вислугою років у календарному обчисленні 19 років 09 місяців 07 днів. У звязку з чим у позивача відсутнє право на призначення пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, а також зарахування до календарної вислуги років часу участі в АТО на час проходження служби в ОВС України та НП України на відповідних посадах у підрозділах, що підлягають зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах.

Представник відповідача зауважує, що ні в статті 12, ні в статті 17 Закону № 2262-ХІІ не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 24 років вислуги, обчисленої на пільгових умовах. Тоді, як вказаними нормами чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 24 років і більше календарних років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Залишення поняття обчислення вислуги років на пільгових умовах в постанові КМУ № 393 обумовлено тим, що вказане пільгове обчислення вислуги років має правове значення для інших правовідносин.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.02.2007за № 135/13402, пунктом 1 якої передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

У свою чергу позивач звернувся до відповідача із заявою, датованою 15.02.2019, з вимогою оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років.

ГУНП в Луганській області вказана заява була уважно розглянута та листом від 11.03.2019 № 1492/111/58/05-2019 повідомлено позивачу, що у відповідності до статті 12 Закону № 2262-ХІІ у відповідача відсутні підстави для надання документів до ПФУ для призначення пенсії позивачу, у звязку з відсутність у позивача календарної вислуги років для призначення пенсії, як це передбачено Законом № 2262-ХІІ.

У позовній заяві позивачем заявлені клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про витребування доказів від відповідача (арк. спр. 5 зв), які вирішені в ухвалі суду від 01 квітня 2019 року (арк. спр. 1-3).

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

З копії паспорта громадянина України (арк. спр. 7-10), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 10), довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 12) судом встановлено такі відомості про позивача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 92000, Луганська область, місто Лутугине, вулиця Артема, будинок 30; фактичне місце проживання: 93100, АДРЕСА_1.

Проходження позивачем служби в ОВС України у період з липня 2000 року по листопад 2015 року, служби в Національній поліції України з листопада 2015 року по 14 грудня 2018 року підтверджено довідками про проходження служби (арк. спр. 15, 37).

Безпосередня участь позивача в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у період з 01.09.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.04.2018 підтверджена довідкою ГУНП в Луганській області від 29.08.2018 № А-14062 (арк. спр. 14, 50), а також посвідченням від 18.08.2015 серії МВ № 028112 (арк. спр. 11).

Згідно з витягом з наказу ГУНП в Луганській області від 07.12.2018 № 661 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням) з 14.12.2018. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні 19 років 09 місяців 07 днів, у пільговому обчисленні 11 років 01 місяць 00 днів (арк. спр. 13, 49).

Позивач звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою від 15.02.2019 про призначення/перерахунок пенсії, в якій просить здійснити підготовку та подання до ГУ ПФУ в Луганській області необхідних для призначення пенсії за вислугою років документів, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (арк. спр. 16, 45).

Листом ГУНП в Луганській області від 11.03.2019 № 1492/111/58/05-2018 повідомлено позивача про результати розгляду його заяви від 15.02.2019. Зазначено, що на день звільнення позивача його вислуга років у календарному обчисленні складає 19 років 09 місяців 07 днів. Такої вислуги років не достатньо для призначення позивачу пенсії за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки вислуга років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби у період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року, на день звільнення має становити 24 календарних роки і більше. Через відсутність у позивача необхідної вислуги років, йому відмовлено у підготовці документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років, передбаченої пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, і направленні їх разом із заявою про призначення пенсії до ГУ ПФУ в Луганській області (арк. спр. 18-19, 43-44).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Одночасно частиною першою статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною другої статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що в Законі № 2262-ХІІ не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 24 років вислуги років, обчисленої на пільгових умовах.

Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 24 календарних років і більше; міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 (номер рішення в ЄДРСР 73042834) та від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17 (номер рішення в ЄДРСР 76613907).

Суд зауважує, що календарний рік - це проміжок часу від першого до останнього дня того чи іншого року по календарю; рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що законодавець у назві статті 17 Закону № 2262-ХІІ використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років «для призначення пенсії». Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Вищеописаними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 19 років 09 місяців 07 днів.

Відповідно, суд дійшов висновку, що наявної у позивача вислуги років не достатньо для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Надаючи правову оцінку посиланням позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393), відповідно до якої позивачу (на думку суду) для призначення пенсії у вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, суд виходить з такого.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки приписи пункту 3 Постанови № 393 суперечать приписам пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262-ХІІ, як правового акта, що має вищу юридичну силу.

Питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 № 135/13402 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Згідно з пунктом 14 Порядку орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

З вищевикладеного слідує, що обовязок уповноваженого структурного підрозділу щодо оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення пенсії виникає тільки у разі подання заяви про призначення пенсії за вислугу років особою, яка має право на пенсію згідно з Законом № 2262-ХІІ.

Оскільки позивач на час звернення до відповідача із заявою від 15.02.2019 не набув права на призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, суд вважає, що у відповідача не виник обовязок щодо оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення пенсії за такою заявою.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обовязок відповідача субєкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обовязку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Зважаючи на обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач при розгляді звернення позивача щодо оформлення та подання документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії позивачу правомірно враховував вислугу років позивача в календарному обчисленні, а тому діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобовязаний оцінити, виконуючи свої зобовязання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 92000, Луганська область, місто Лутугине, вулиця Артема, будинок 30; фактичне місце проживання: 93100, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (місце знаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Партизанська, будинок 16, код за ) про визнання протиправною відмову та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_3