Справа № 199/1301/19
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/1301/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18.04.2019 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Перетятько А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 взводу № 2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП Лисенка Євгена Анатолійовича, де третя особа: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що він 08.02.2019 приблизно о 13.20 годин керував транспортним засобом Івеко, державний номерний знак НОМЕР_1 на автошляху М-29. В цей час на 87 км а/д М-29 в Харківській області його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з невідомих підстав, а згодом інспектор почав оглядати транспортний засіб з метою знайти причини, щоб його притягнути до адміністративної відповідальності, обійшов автомобіль і виявив, що на автомобілі на вітровому склі в зоні дії склоочисників наявні тріщини, чим порушені вимоги ДСТУ3649:2010 п. 6.8.5 та п. 31.1.4.7 ПДР України, за що ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку із чим було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Позивач неодноразово намагався пояснити та звертав увагу інспектора на той факт, що тріщина знаходиться не в зоні дії склоочисників і не є порушенням, але інспектор не відреагував.

Відповідач не пред'явив своє посвідчення, при зупинці автомобіля не пояснив причину зупинки, перевірки та огляду його транспортного засобу, що порушує права та законні інтереси позивача.

Як зазначає позивач при зверненні до суду із вказаним позовом, відповідач не роз'яснив права і обов'язки, визначені ст. 63 Конституції України, 307, 308, 268, 287-289 КУпАП. Крім того, відмовив у розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з його необхідністю скористуватися юридичною допомогою, інспектором не надано позивачу можливості користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката, тобто, на переконання позивача, всупереч вимогам ст. 268 КУгпАП, відповідач протиправно позбавив його такого права. Крім того, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження вчинення правопорушення позивачем, а сам а постанова не відповідає вимога, встановленим ст. 283 КУпАП та не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, до матеріалів справи не долучено відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

На переконання позивача, відповідач не мав права притягти його до адміністративної відповідальності без доказів та без з'ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях відповідача. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора, у разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує.

Також позивач вказує, що він є пильним, уважним та обережним водієм, чітко дотримується правил дорожнього руху, тому розпочинаючи рух на своєму автомобілі, перевірив технічну справність основних елементів авто: коліс, шин, гальмівної системи, рульового керування, двигуна та світлових приладів, всі вузли та агрегати на момент перевірки були у справному робочому стані. Технічний стан автомобіля відповідав вимогам стандартів, правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншим документам. Додаткові предмети на вітровому склі відсутні, а маленька тріщина на вітровому склі знаходиться взагалі не в зоні дії склоочисників, крім того не погіршує прозорість та не обмежує оглядовість з місця водія. Також позивач зазначає, що він не порушував Правил дорожнього руху, перешкод у здійснені права керування іншим особам не доставляв

Предмет позову становить вимога про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позивач в окремо наданій суду заяві просив суд розглядати справу у його відсутності, повідомив, що позов підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву на позовну заяву.

Третя особа не скористалася правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідив докази, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено судом на підставі відповідної постанови постановою відповідача серії НК № 017408 від 08.02.2019 на позивача було накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП. Згідно з постановою 08.02.2019 о 13:10 годині на АД М-29 82 км Харківська область, водій керувавав тз, в якому на правому склі в зоні роботи склоочисників є тріщина вітрового скла, чим порушив 31.4.7 ПДР України та 6.8.5. ДСТУ 3649:2010 (а.с. 11).

Спірні правовідносини виникли із дій суб'єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Дослідив докази, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств,. Установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених; законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається я протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значеній статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачиться на її користь.

Таким чином, виконуючи обов'язок доказування, відповідач мав би надати докази вчинення позивачем інкримінованого останньому правопорушення, оскільки обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено судом, відповідач не виконав свій процесуальний обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надавши на виконання ч. 2 ст. 77 КАС відзиву на позовну заяву, а також будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 76 КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до статті 251 КУпАП мав би надати, зокрема, належний відеозапис події тощо (на зазначене звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 справа №338/1/1, адміністративне провадження №К/9901/15804/18).

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у їх сукупності, та враховуючи встановлені порушення вимог закону у діях відповідача при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Щодо розподілу судових витрат, то на підставі ст. 139 КАС України у зв'язку із задоволенням адміністративного позову, а також враховуючи вимоги ст. 288 КУпАП (за умови оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа звільняється від сплати державного мита), суд дійшов до висновку про необхідність віднесення на рахунок держави судових витрат.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 6-10, 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 72-77, 79, 90, 139, ч. 1 та ч. 4 ст. 189, п. 2 ч. 1 ст. 241, ст.ст. 242-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №6 взводу № 2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП Лисенка Євгена Анатолійовича, де третя особа: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора роти № 6 взводу №2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Лисенка Євгена Анатолійовича (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) серії НК № 017408 від 08.02.2019 про накладення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Повне судове рішення складене та підписане 18.04.2019.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду або через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї