Справа № 0940/1869/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№857/2102/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

з участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону ОСОБА_3 академії аграрних наук України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі №0940/1869/18, головуючий суддя Скількький І.І., спправу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону ОСОБА_3 академії аграрних наук України про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі, також позивач) звернулося в суд із позовною заявою до Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону ОСОБА_3 ОСОБА_4 наук України (надалі, також - відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 620184,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч вимог ст.67 Конституції України, п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України відповідач допустив заборгованість перед бюджетом в розмірі 620184,95 грн., що виникла в результаті не сплати самостійно задекларованих зобов`язань по сплаті податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), згідно декларацій з податку на додану вартість за 2016-2018 роки, штрафних санкцій по податку на додану вартість в розмірі 172 460,09 грн., за порушення строків сплати сум грошового зобовязання з податку на додану вартість визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 20.07.2017 № та №, та пені нарахованої відповідно до статті 129 ПК України, в розмірі 29805,86 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року позов задоволено. Стягнути з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують Прикарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту сільського господарства Карпатського регіону ОСОБА_3 ОСОБА_4 наук України () та за рахунок готівки, що йому належить в дохід Державного бюджету податковий борг в розмірі 620184, 73 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, є необґрунтованим та підлягає скасуванню. Зокрема апелянт зазначає, що сплата податкового зобов'язання з ПДВ відбувалась у визначений законом термін, відповіднобезпідставним є твердження позивача про наявність податкового боргу внаслідок несплати відповідачем податкового зобов'язання з ПДВ. Також просить врахувати, що відповідно до вимог пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України дії Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо стягнення податкового боргу в сумі 171230,28 грн., є незаконними, оскільки з дня виникнення податкового боргу позивача пройшло більше 1095 днів. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, винесеним з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача проти апеляційної скарг заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне. Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства Карпатського регіону ОСОБА_3 аграрних наук України зареєстрована як юридична особа 29.03.1999 року, перебуває на обліку в ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області та являється платником податків і зборів передбачених Податкового Кодексу України.

Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією інституту сільського господарства Карпатського регіону ОСОБА_3 академії аграрних наук України подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість від 18.10.2016, термін сплати 30.10.2016 р. в сумі 91156,00 грн., від 17.11.2016, термін сплати 30.11.2016 р. в сумі 50460,00 грн., від 19.12.2016, термін сплати 30.12.2016 р. в сумі 26814,00 грн., від 19.01.2017, термін сплати 30.01.2017 р. в сумі 29057,00 грн., від 20.02.2017, термін сплати 02.03.2017 р. в сумі 39495,00 грн., від 20.03.2017, термін сплати 30.03.2017 р. в сумі 19477,00 грн., від 17.01.2018, термін сплати 30.01.2018 р. в сумі 161460,00 грн.

Податковий борг по сплаті штрафних санкцій по податку на додану вартість в сумі 172460,09 грн. виник в результаті проведеної 03.07.2017 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість складено акт №5680/1208/00704273.

На підставі проведеної перевірки позивачем винесено податкові повідомлення-рішення від 20.07.2017 за №, яким нараховано штрафні санкції в розмірі 20% в сумі 171230, 28 і податкове повідомлення-рішення №, яким нараховано штрафні санкції в розмірі 10% в сумі 1220,81 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що заявлена до стягнення сума є узгодженою і являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують Прикарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту сільського господарства Карпатського регіону ОСОБА_3 ОСОБА_4 наук України та за рахунок готівки, що йому належить.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, Податковим кодексом України визначено, що платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з статтею 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних податків та зборів належить податок на додану вартість і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (підпункт 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У пункті 54.1 статті 54 ПК України зафіксовано, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 ПК України).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податковий борг відповідача підтверджується довідкою про суму податкового боргу від 15.08.2018, самостійно поданими платником податків податковими деклараціями з податку на додану вартість даними зворотнього боку облікової картки відповідача по податку на додану вартість, витягу з історії недоїмок по ПДВ.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Відповідно підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків (пункт 95.4. статті 95 Податкового кодексу України).

Разом з тим, апеляційний суд зазначає наступне. Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до статті 101 глави 9 розділу II Податкового кодексу України та пункту 9 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18 березня 2013 року №141, затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків № 577 від 10.10.2013, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за№ 1844/24376

Пунктом 2.1.3 п. 2.1 розділу 2 Порядку визначено, що під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України.

Таким чином, із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що у податкового органу існувало право на стягнення, в тому числі і зарахування поточних платежів у рахунок погашення податкового боргу, протягом 1095 днів з наступного дня після настання певної події - неподання податкової декларації, звіту, та/або спливу граничного строку сплати грошових зобов'язань, а також після фактичного подання декларації, але не пізніше наступних 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. За спливом даного строку податковий орган мав визнати не стягнений та не погашений податковий борг безнадійним і прийняти рішення про його списання.

Верховний Суд у рішенні від 06.02.2018 по справі К/9901/99/17 зазначив, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Податкове законодавство не містить заборони списання податкового боргу, який був стягнутий з платника на підставі рішення суду, а навпаки - згідно пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України списання податкового боргу як безнадійного, який водночас було стягнуто на підставі рішення суду, є фактом, який визначає момент припинення зобов'язань платника з виконання такого судового рішення.

Відповідно до Акту камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість від 03.07.2017 р. №5680/1208/00704273, відповідач своєчасно не сплатив узгоджену суму податкового зобовязання з податку на додану вартість за звітний податковий період грудень 2009 березень 2017 р., у звязку із чим нарахований штраф у розмірі 20 % у сумі 171230,28 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобовязання з податку на додану вартість відповідно до ст. 126 ПК України.

Відповідачем на підтвердження сплати зобовязання з податку на додану вартість представлено копії платіжних доручень, які наявні у матеріалах справи

Враховуючи той факт, що з дня виникнення податкового боргу позивача пройшло більше 1095 днів, позов в частині стягнення податкового боргу в сумі 171230,28 грн. до задоволення не підлягає.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 448954, 45 грн. є обґрунтованими, заявлена до стягнення сума є узгодженою і являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують Прикарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту сільського господарства Карпатського регіону ОСОБА_3 академії ОСОБА_4 наук України та за рахунок готівки, що йому належить.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нове рішення про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону ОСОБА_3 аграрних наук України задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі №0940/1869/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують Прикарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту сільського господарства Карпатського регіону ОСОБА_4 наук України () та за рахунок готівки, що йому належить в дохід Державного бюджету податковий борг в розмірі 448954 (чотириста сорок вісім тисяч девятсот пятдесят чотири) 45 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 18.04.2019р.