Справа № 826/2510/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2510/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Парінова А.Б., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року

у справі 826/2510/18 (розглянуту у відкритому судовому засіданні)

за позовом Дочірнього підприємства "Лакталіс-Україна"

до відповідача Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

третя особа: - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А :

Дочірнє підприємство «Лакталіс-Україна» в лютому 2018 року звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з нарахування та відображення в інтегрованій картці платника дочірнього підприємства «Лакталіс-Україна» пені з податку на додану вартість у розмірі 1 551 612,38 грн.;

- зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України відобразити в інтегрованій картці платника дочірнього підприємства «Лакталіс-Україна» переплату з податку на додану вартість у розмірі 379 372,03 грн.;

- зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення дочірньому підприємству «Лакталіс-Україна» суми надміру сплаченого грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 929 158,61 грн. на поточний рахунок №9000, відкритий у філії «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк» м. Київ, МФО 300379.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що податковим органом безпідставно не відображено в інтеграційні картці платника податку на додану вартість переплату та відповідно безпідставно нараховано пеню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з нарахування та відображення в інтегрованій картці платника дочірнього підприємства «Лакталіс-Україна» пені з податку на додану вартість у розмірі 1 551 612,38 грн., зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України здійснити коригування в інтегрованій картці платника, щодо переплати з податку на додану вартість у розмірі 379 372,03 грн., та вчинити дії щодо підготовки та подання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновку про повернення дочірньому підприємству «Лакталіс-Україна» суми надміру сплаченого грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 929 158,61 грн. на поточний рахунок №9000, відкритий у філії «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк» м. Київ, МФО 300379.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та неповного з'ясування обставин справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Позивачем надано відзив(заперечення) на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представниками відповідача доводи апеляційної скарги заперечено, просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Представником відповідача, в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги підтримано, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, дочірнім підприємством «Лакталіс-Україна» 11.06.2017року подано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за періоди: березень 2016, квітень 2016, червень 2016, липень 2016, серпень 2016, вересень 2016, жовтень 2016, лютий 2017, березень 2017, квітень 2017.

Одночасно, позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ за травень 2016року, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, у якому відображено уточнений показник від'ємного значення у розмірі 16 121 грн. та різницю у розмірі - 34 053 487 грн. У відповідності з вимогами підпункту «а» абз. 4 пункту 50.1статті 50 Податкового кодексу України до подання уточнюючих розрахунків позивач сплатив ПДВ у розмірі 20 421 525,00 грн., пеню з ПДВ у розмірі 1 146 438,86 грн., штраф з ПДВ в розмірі 612 646,00 грн., що не заперечується відповідачем.

При цьому, 26.06.2017 позивачем виявлено, що в електронному кабінеті платника відображається пеня у більшому розмірі, ніж було визначено позивачем, а саме у розмірі 2 106 455,47грн. Нарахування пені у вказаному розмірі також підтверджується листом Офісу великих платників податків ДФС від 03.08.2017 №41180/10/28-10-42-01-11.

В подальшому, дочірнім підприємством «Лакталіс-Україна» отримано податкову вимогу від 06.07.2017 №185-17, відповідно до якої, за даними відповідача, на суму узгодженого грошового зобов'язання з ПДВ нараховано пеню у розмірі 929 158,61 грн. Позивач сплатив пеню у розмірі 929 158,61 грн. платіжним дорученням від 19.07.2017 №1872189.

Зазначену податкову вимогу підприємством оскаржено в досудовому порядку. За результатами розгляду скарги Державною фіскальною службою України, листом від 19.09.2017 року №20803/6/99-99-17-01-15 надано відповідь, що спірна вимога про сплату пені є правомірно, а скарга задоволенню не підлягає.

Крім того, 24.07.2017року позивач звернувся до податкового органу з відповідною заявою про повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання з податку на додану вартість, однак, листом від 03.08.2017 року №41180/10/28-10-42-01-11 позивачу повідомлено, що відшкодування з податку на додану вартість в силу існування несплаченої пені у розмірі 2 106 455,47грн..

Як вбачається з інтегрованої картки платника, по платежу 30 , здійснено коригування пені з 2 106 455,47 грн. до 1 551 612,38 грн. та відображено переплату з податку на додану вартість у розмірі 549 786,58 грн., іншої суми, в розмірі 379 372,03 грн., не відображено.

Згідно довідки Офісу великих платників ДФС від 30.10.2018 №44932/10/28-10-17-01-23 станом на 24.07.2017 у відповідності до інтегрованих карток платника податків дочірнього підприємства «Лакталіс-Україна» податковий борг не обліковується.

З викладеного вбачається, що контролюючим органом одночасно стверджується про відсутність податкового боргу з податку на додану вартість 24.07.2017року, про наявність пені саме у розмірі 2 106 455,47 грн., в той же час здійснює в ІКП коригування пені до розміру 1 551 612,38 грн., при цьому зазначаючи переплату з ПДВ на суму 549 786,58 грн., водночас вказує, на відсутність у позивача надмірно сплачених коштів, які підлягають поверненню.

Не погодившись із наведеними діями податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов у повному обсязі, виходив з протиправності та непослідовності дій податкового органу, що призвело до порушення прав позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (стаття 1 Податкового кодексу України).

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Стаття 50 Податкового кодексу України регулює внесення змін до податкової звітності.

Відповідно до пункту 50.1 цієї статті у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку. При цьому, платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: - а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним; - б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Пунктом 1 розділу IV Порядку встановлено, що заповнення і подання звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Так, положеннями підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України у редакції станом на 2016 рік, передбачалось, що нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахування суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нарахування пені розпочинається у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження)

Відповідно до пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України у редакції станом на 2016 рік пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження.

В той же час, відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України в редакції, що діє з 01.01.2017, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Відповідно до пункту 129.4 цієї статті у редакції з 01.01.2017, на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Нарахування пені позивачем здійснювалось за нормами Податкового кодексу України, діючими станом на день подання уточнюючих розрахунків, в той час, як контролюючим органом здійснювалось нарахування пені за нормами Податкового кодексу України, чинними на день подання податкових декларацій з податку на додану вартість і з урахуванням змін з 01.01.2017.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою, чинною на час подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 1 розділу IV Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Згідно абзацу 4 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті, надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 травня року, наступного за звітним.

Як вже зазначено вище, позивач вчинив всі передбачені нормами податкового законодавства дії, застосовуючи законодавство, чинне на час подання уточнюючих розрахунків.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції. З урахуванням викладеного, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими.

При цьому, колегія суддів не погоджується з твердженнями апелянта, що коригування картки обліку платника податків не спричиняє будь-яких правових наслідків для платника.

Так в справі, яка була предметом розгляду Верховним Судом України спір стосувався інших вимог та обґрунтувань, в той час, як в даній справі внесення відповідних даних у ІКП має суттєвий вплив на майновий стан платника податків.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (пункт 43.1 статті 43 Податкового кодексу України).

Згідно з положеннями пункту 43.3 цієї статті обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 43.4 цієї статті платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Відповідно до пункту 43.4-1 статті 43 Кодексу у разі повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Позивачем 24.07.2017 була подана відповідачу заява про повернення надміру сплачених грошових коштів із зазначенням напряму перерахування коштів - на поточний рахунок.

Позивач звертав увагу суду на те, що надміру сплачена пеня ДП «Лакталіс-Україна» зарахована на поточний рахунок відповідача в установі банку, а не через систему електронного адміністрування податку на додану вартість в порядку, визначеному пунктом 43.4-1 статті 43 ПК України.

Згідно пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

У відповідності з пунктом 43.6 цієї статті повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: А.Б. Парінов

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови складено 22.04.2019року