Справа № 653/1146/19
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/1146/19
Провадження № 2-а/653/54/19
РІШЕННЯ

іменем України

18 квітня 2019 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги мотивує тим, що постановою серії НК № 384613 від 01 квітня 2019 року, винесену заступником начальника ВПП в АРК та м. Севастополі Борзенко О ОСОБА_3 В. його було притягнуто до відповідальності за те, що позивач, здійснюючи рух по вул. Гоголя у м. Генічеськ керував автомобілем МАЗДА 323 д.н. НОМЕР_1 , у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу, а також при натисненні на педаль гальмування не горів задній стоп сигнал, чим порушив п.п. 31.4.3 а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вважає постанову такою, що не відповідає матеріалам та обставинам справи, що мають значення для правильного вирішення справи виходячи з того, 01 квітня 2019 року о 13:30 годині позивач під`їхав до посту поліції «Азов», де виконував службові обов`язки члена Ради адвокатів України в Херсонській області під час незаконного затримання свого підзахисного ОСОБА_4 . Вказує, що на його автомобілі працювали всі зовнішні світові прибори та наголошує, що його та автомобіль патрульної поліції під керуванням ОСОБА_5 супроводжували автомобіль швидкої допомоги, на якій везли підзахисного позивача та в ході руху патрульний автомобіль неодноразово їхав позаду та реагував на зупинки та гальмування автомобіля позивача. Вказує, що відповідач в присутності позивача доставив до прийомного покою лікарні підзахисного позивача Іванців С.І. та ОСОБА_1 за проханням останнього повертався до поста поліції задля того, щоб забрати його автомобіль. Після того як він виїхав із лікарні його зупинив відповідач та повідомив про непрацюючі стоп сигнали, незаконно обшукав автомобіль та запропонував усунути несправності. Позивач повідомив про свій намір поїхати до служби технічного обслуговування, на що відповідач відмовився супроводити його та виніс постанову. Вказує, що по дорозі побачив свого знайомого ОСОБА_6 та попросив того подивитись чи працюють в нього стоп-сигнали на що той повідомив, що все працює. З огляду на це, вважає, що постанова є незаконною, оскільки позивач керував справний автомобілем та його зупинка було неправомірною.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні був відсутнім. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача, свідків, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, ч. 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно постанови серії НК № 384613 від 01 квітня 2019 року, складену заступником начальника ВПП в АРК та м. Севастополі Борзенко О.В. Железняков І.І., 01 квітня 2019 року о 17:40 годині у м. Генічеськ по вул. Гоголя, 54 керував автомобілем Мазда 323, номерний знак НОМЕР_1 , у якому режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, а саме при натисканні на педаль гальмування не горів задній стоп, чим порушив вимоги п.п. 31.4.3 а) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. На ОСОБА_1 цією постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 340 грн.

В свою чергу п.п. 31.4.3 (а) ПДР передбачає заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Частиною першою ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі про відкриття провадження по справі, подати письмові заперечення проти позову, та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, і які можуть бути використані як доказ у справі, відповідачем не було надано відповідних доказів, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч. 5 ст. 77 КАС України.

Згідно з положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, відповідачем, на якого законом покладено обов`язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надав суду докази, які б безпосередньо свідчили про наявність події правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Так, спірна постанова містить посилання про наявність відео в архіві, однак, суду вказаний доказ не наданий.

Одночасно, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Натомість, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили пояснення позивача щодо обставин справи та справного стану автомобіля.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що дійсно він є підзахисним ОСОБА_1 та 01 квітня 2019 року його адвокат приїхав до посту поліції «Азов» для представлення його інтересів стосовно незаконного затримання. Вказує, що йому була необхідна медична допомога та його повезли до лікарні на швидкій. За автомобілем швидкої слідував ОСОБА_1 та патрульна поліції під керуванням ОСОБА_5 Після цього свідок попросив свого адвоката повернутися за його автомобілем, що залишився на посту поліції. Потім він дізнався, що відносно його адвоката винесли постанову за непрацюючі стоп-сигнали, хоча до цього автомобіль поліції їхав за його машиною, в якій все працювало.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що 01 квітня 2019 року він знаходився на вулиці Лазурна у м. Генічеськ та до нього під`їхав його знайомий - ОСОБА_1 з проханням подивитись чи справні в його автомобілі стоп-сигнали. Вказує, що здійснив огляд машини та побачив, що світлові показники працюють про що й повідомив знайомого.

Щодо посилання позивача на обов`язок відповідача скласти протокол, суд зазначає, що п. 4 Розділу І вищевказаної Інструкція передбачає винесення інспектором адмінпостанови без складання протоколу у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого, зокрема, ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року передбачає винесення інспектором адмінпостанови без складання протоколу у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого, зокрема, ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу, проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Дані норми вказують на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Враховуючи викладене вище, наявність доказів того, що позивач не порушував правила дорожнього руху, відсутність доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з огляду на те, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду жодних доказів, скоєння ОСОБА_1 оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим.

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. ст. 5, 6, 77, 241-250,286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до відділу патрульної поліції АРК та м. Севастополі ДПП про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати незаконною постанову серії НК № 384613 від 01 квітня 2019 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 та скасувати її.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду виготовлено 19 квітня 2019 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова