Справа № 640/2680/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

19 квітня 2019 року м. Київ№ 640/2680/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доСолом'янського районного у міста Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві
провизнання протиправним та скасування висновку від 26.01.2019 року та зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Солом'янського районного у міста Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач 1) про:

- визнання протиправними та скасування висновку Солом'янського районного у міста Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 26.01.2019 року про внесення змін до актового запису про шлюб № 852 від 17.07.1999 року, складеного Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, шляхом внесення зміни (доповнення) в графі національність нареченого "німець";

- зобов'язання Солом'янського районного у міста Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести зміни (доповнення) в актовий запис № 852 про шлюб № 852 від 17.07.1999 року, складеного Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, шляхом внесення зміни (доповнення) в графі національність нареченого "німець".

Позовні вимоги обґрунтовано, що позивач відносить себе до німецької національності та бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Відтак, просить суд зобов'язати відповідача внести виправлення до актового запису про шлюб, де у графі «наречений» змінити національність нареченого з «українець» на «німець».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п'ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

11.03.2019 року представником Солом'янського районного у міста Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві надано до суду відзив, в якому відповідач проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що при внесенні змін щодо національності до актового запису про шлюб позивача, необхідно внести зміни до актових записів, які передували актовому запису про шлюб (зокрема до актових записів відносно родичів позивача, які вже померли). Останні, як зазначає відповідач, протягом життя таких намірів не виявили, до суду з подібним позовами не звертались, інших осіб на такі дії також не уповноважували. Тому право громадянина вільно обирати та відновлювати національність за своєю природою реалізується лише за власним волевиявленням особи і не успадковується, а отже не може бути реалізоване волею спадкоємця.

На підставі вищевикладеного, вважаємо, що відмова Солом'янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві у внесенні виправлень в актовий запис про шлюб № 852 від 17.07.1999 року, є правомірною, здійсненою у межах та в спосіб, встановлений діючим законодавством.

При цьому, відповідач звертає увагу, що позивач помилково ототожнює такі поняття як «внесення змін до акту цивільного стану» та «встановлення певних фактів, що мають юридичне значення».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб'єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов'язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Тобто, під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернувся до Солом'янського районного у міста Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб № 852 від 17.07.1999 року, складеного Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, шляхом внесення зміни (доповнення) в графі національність нареченого "німець".

Висновком Солом'янського районного у міста Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 26.01.2019 року № 332 позивачу відмовлено у внесенні зазначених змін.

Суд зазначає, що згідно свідоцтва про одруження (шлюб) від 17 липня 1999 року (актовий запис № 852), прізвище, ім'я, по батькові осіб, які реєструють шлюб, зазначено «ОСОБА_1 та ОСОБА_2», дата та місце народження нареченого зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_1 року, Республіка Казахстан, м. Караганда», в графі «Для відміток» зазначено «Національність нареченого документами не підтверджена».

Тобто, спірні правовідносини пов'язані з відмовою відповідача внести зміни до акту цивільного стану позивача, тобто зазначити факт належності його до німецької національності.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч. 1, 2, 3 ст. 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч. 1 ст. 9 Закону № 2398-VI), тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VI).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Відповідно до п. 1.1. розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У цій справі позивач звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч. 1 ст. 273 ЦК України) на відображення у актовому записі про своє народження інформації про належність батьків до польської національності, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану.

У позовній заяві відсутні доводи за ч. 2 ст. 2 КАС України, щодо неправомірності вказаної відмови відповідача.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 та від 23 січня 2019 року у справі №807/45/17.

Таким чином, оскільки позивач у даній справі, оскаржуючи відмову Солом'янського районного у міста Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо внесення змін до актового запису про шлюб, не просив визнати неправомірними дії відповідача, а мав намір вирішити питання про внесення змін щодо своєї національності у вже існуючий запис, спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 239 КАС України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 640/2680/19 за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського районного у міста Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києва про визнання протиправним та скасування висновку від 26.01.2019 року та зобов'язання вчинити дії.

2. Роз'яснити учасникам судового розгляду, що даний спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

3. Копії ухвали про закриття провадження у справі невідкладно надіслати сторонам.

4. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

5. У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.М. Погрібніченко