Справа № 560/3702/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3702/18

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

10 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просить суд:

1. Визнати дії відповідача протиправними щодо відмови ОСОБА_3 у проведенні індексації пенсії та відновленні індексації пенсії наростаючим підсумком за період з 01.01.2015 по 31.10.2018;

2. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести індексацію пенсії шляхом відновлення індексації пенсії наростаючим підсумком у спосіб нарахування та виплати ОСОБА_3 сум недоотриманої пенсії - 52457,57 грн у вигляді індексації пенсії за період з 01.01.2015 по 31.10.2018 включно (в т.ч. за 2015 рік - 6694,01 грн; за 2016 рік - 11164,72 грн, за 2017 рік - 16703,24 грн, за 10 місяців 2018 року - 17895,60 грн).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Позивач, в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлено у встановлено законом порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 з 23.01.2002 отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 27.02.2014 позивачеві призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІ від 16.12.1993 року в розмірі 80% від суми заробітної плати.

З 27.02.2014 базовий місяць для обчислення індексації встановлено лютий 2014 року, починаючи з 01.12.2014 по теперішній час Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачеві проводиться індексація пенсії в сумі 170,82 грн.

ОСОБА_3 на адресу відповідача направлена заява з вимогою від 07.03.2018 - про відновлення індексації пенсії наростаючим підсумком та від 09.10.2018 - щодо проведення індексації пенсії, а також відновлення індексації пенсії наростаючим підсумком у спосіб нарахування та виплати ОСОБА_3 сум індексації пенсії, відповідно до Закону України "Про індексації грошових доходів населення".

Листами Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.03.201 №679/М-8 та від 25.10.2018 №2378/М-8 ОСОБА_3 відмовлено у проведенні індексації пенсії та її відновленні наростаючим підсумком.

Вважаючи вищевказані дії відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для перерахунку та виплати позивачу індексації пенсії за період з 2015 по 2018 роки, оскільки проведення індексації наростаючим підсумком та виплата фактично нарахованих сум з 01 січня 2016 року має проводитьсь у межах бюджетних асигнувань на вказані цілі, встановлених Кабінетом Міністрів України, тоді як Бюджетом Пенсійного фонду України на 2015 рік, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 року № 67, Бюджетом Пенсійного фонду України на 2016 рік, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2016 року № 190 та Бюджетом Пенсійного фонду України на 2017 рік, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 17 не передбачено видатки на проведення індексації пенсії.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ (надалі - Закон №1282) індексація грошових доходів населення - індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

При цьому, згідно з абзацом 1-2 ст. 2 Закону №1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Відповідно до ст. 4 Закону №1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За правилами ч. 6 ст. 5 Закону №1282, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ч. 6 ст. Закону №1282, порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (Порядок №1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. N 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Абзацом 3 п. 4 Порядку № 1078 передбачено, що у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуваннями виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачується особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

За приписами абзацу п'ятого пункту 4 Порядку № 1078 частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Абзацом першим пункту 5 Порядку № 1078 встановлено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Згідно підпункту 4 п. 6 Порядку №1078 індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

Таким чином, з наведеного вбачається, що пенсія, яку отримує позивач, є об'єктом індексації, яка має нараховуватись щомісячно, за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у звязку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обовязковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Проведення індексації наростаючим підсумком та виплата фактично нарахованих сум проводиться виключно у межах бюджетних асигнувань на вказані цілі, встановлених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Водночас, пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не повязано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. У Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

У свою чергу, як на підставу у відмові задоволення позову, суд першої інстанції зазначив, що Бюджетом Пенсійного фонду України на 2015 рік, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 року № 67, Бюджетом Пенсійного фонду України на 2016 рік, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2016 року № 190 та Бюджетом Пенсійного фонду України на 2017 рік, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 17 не передбачено видатки на проведення індексації пенсії.

Проте, колегія суддів не погоджується із такими висновками, оскільки у відповідності до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (рішення Європейського суду у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року).

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10). Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Отже, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для відмови у нарахуванні та виплаті гарантованих Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» сум індексації, а тому посилання відповідача та суду першої інстанції на відсутність виділених з Державного бюджету коштів як на причину невиконання покладеного на відповідача обовязку по проведенню нарахування та виплати індексації є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами апелянта щодо протиправності дій відповідача про відмову позивачу у проведенні індексації пенсії та відновленні індексації наростаючим підсумком за період з 01.01.2015 по 31.10.2018, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про зобов'язання відповідача провести індексацію шляхом відновлення індексації пенсії наростаючим підсумком у спосіб нарахування та виплати ОСОБА_3 сум недоотриманої пенсії - 52457,57 грн у вигляді індексації пенсії за період з 01.01.2015 по 31.10.2018 включно (в т.ч. за 2015 рік - 6694,01 грн; за 2016 рік - 11164,72 грн, за 2017 рік - 16703,24 грн, за 10 місяців 2018 року - 17895,60 грн.), суд апеляційної інстанції зазначає, що проведення індексації пенсії та визначення її розміру в грошовому еквіваленті є повноваженнями територіального пенсійного органу, на обліку в якому знаходиться пенсіонер. Суд, при розгляді спору щодо права особи на індексацію пенсії, перерахунок пенсії тощо, не вправі перебирати на себе повноваження органу, що здійснює пенсійне забезпечення та проводити самостійно розрахунок пенсії із визначення точної суми пенсії або її складових.

Тому, належним способом захисту прав позивача буде зобовязати відповідача провести індексацію пенсії шляхом відновлення індексації пенсії наростаючим підсумком у спосіб нарахування та виплати ОСОБА_3 суми недоотриманої пенсії за період з 01.01.2015 по 31.10.2018.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_3 у проведенні індексації пенсії та відновлення індексації пенсії наростаючим підсумком за період з 01.01.2015 по 31.10.2018.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести індексацію пенсії шляхом відновлення індексації пенсії наростаючим підсумком у спосіб нарахування та виплати ОСОБА_3 Пилипивні сум недоотриманої пенсії за період з 01.01.2015 по 31.10.2018.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5