Справа № 540/495/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/495/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Яцемирського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимог від 07 листопада 2018 року № Ф-4105-50, від 04 лютого 2019 року № Ф- 4105-50,

встановив:

14 березня 2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) про визнання протиправними та скасування податкових вимог, а саме:

- визнати протиправними та скасувати вимоги від 07.11.2018 року № Ф-4105-50, від 04.02.2019 року № Ф-4105-50;

- вирішити питання щодо заборони вчиняти дії по стягненню Чаплинським районним відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 року № Ф-4105-50, від 04.02.2019 року № Ф-4105-50.

Ухвалою суд від 18 березня 2019 року відкрито спрощене провадження в справі та призначено судове засіданні на 02 квітня 2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 30.03.2018 вона подала до ГУ ДФС у Херсонській області АРК та м. Севастополі заяву про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 1-ЄСВ. Наступного робочого дня з дня взяття на облік податкова повинна безоплатно надіслати (вручити) члену ФГ повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 3 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №1162 ( п. 3 розд. III цього Порядку). Позивач 11.06.2018 року надіслала до ГУ ДФС у Херсонській області АРК та м. Севастополі запит на отримання витягу з реєстру страхувальників. На протязі всього періоду, починаючи з квітня по грудень 2018 року, позивач не отримала від податкового органу жодного офіційного документу про взяття її на відповідний облік та надання їй статусу платника податків. Тому, остання не володіла інформацією щодо необхідності сплати нею відповідного єдиного внеску, тим більше позивачу не могло бути відомо на які рахунки, та в якому розмірі має здійснюватися сплата. Договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування позивач з податковим органом не укладала. У листопаді 2018 року на адресу ОСОБА_1 податковим органом скеровано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4105- 50 від 07.11.2018 року в розмірі 4914,36 грн. Зазначений борг виник станом на 31.10.2018 року. Підставою для його сплати послугували дані інформаційної системи органу доходів і зборів та стаття 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». На думку позивача, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4105-50 від 07.11.2018 року є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки жодних перевірок щодо своєчасності та повноти нарахування та сплати податків, зборів та обов'язкових платежів не проводилося, при цьому, з 10.09.2018 року позивач офіційно працевлаштована до Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області на посаду інспектора, фахівця із соціальної роботи та зазначеною сільською радою здійснюються відповідні відрахування з її заробітної плати в рахунок сплати єдиного внеску, але вже в іншому статусі. З оскаржуваної вимоги не вбачається, що вимога стосується позивача, як голови фермерського господарства або особи, яка офіційно працевлаштована, однак, за позицією відповідача єдиний внесок за позивача не сплачений. Також 28.02.2019 року позивачу направлено ще одну вимогу про сплату боргу від 04.02.2019 року за № Ф- 4105-50 на суму 7371,54 грн., зазначений борг виник станом на 31.01.2019 року. Підставою для його сплати послугували дані інформаційної системи органу доходів і зборів та стаття 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Позивач вважає, що у вимозі від 04 лютого 2019 року двічі врахована сума в розмірі 4914,36 грн, яка вже була відображена у вимозі від 07 листопада 2018 року. Все це, на думку позивача, є підставами для задоволення позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 02.04.2019 року судом за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи на 18.04.2019 року для надання останньому часу на подання відзиву на позовну заяву.

05 квітня 2019 року відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає з таких підстав. Позивач є платником ЄСВ як член фермерського господарства, а законодавець не пов'язує дату виникнення у позивача обов'язків як платника ЄСВ із датою взяття її на облік. Відповідно до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162 (далі - Порядок № 1162), взяття на облік платників єдиного внеску контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Згідно ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»). Єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску встановлено у розмірі 22 відсотків до бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»). Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі 3723 грн. на місяць. Таким чином, у 2018 році мінімальний страховий внесок складав 819,06 грн. (3723 х 22%). Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Вимогою від 07.11.2018 № 4105-50 встановлено наявність боргу з ЄСВ за 6 місяців 2018 року, з квітня по вересень (819,06 грн. х 6 = 4914,36 грн.). Вимогою від 04.02.2019 № 4105-50 встановлено наявність боргу з ЄСВ за 9 місяців 2018 року, з квітня по грудень (819,06 грн. х 9 = 7371,54 грн.). Позивач мала змогу дізнатись про взяття її на облік як платника ЄСВ за допомогою офіційного сайту ДФС України, але цього не зробила. Все це, на думку відповідача, є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

18.04.2019 року у судове засідання сторони з'явилися.

Позивач просила позов задовольнити на підставі доводів, викладених у позові.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував на підставі доводів, викладених в відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

30 березня 2018 року позивач подала до відповідача заяву про взяття на облік платника єдиного внеску форма № 1-ЄСВ, яка отримана відповідачем того ж дня.

11 червня 2018 року позивач подала до відповідача запит на отримання витягу з реєстру страхувальників форми № 1-ЗРС.

Відповідач не відреагував ні на заяву від 03 квітня 2018 року ні на запит від 11 червня 2018 року.

Натомість, 07 листопада 2018 року стосовно позивача винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4105-50 на суму 4914,36 грн., а 04 лютого 2019 року стосовно позивача винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4105-50 на суму 7371,54 грн.

Позивач вважає, що відповідач своєю бездіяльністю призвів до ситуації, в якій у ОСОБА_1 виникла недоїмка з ЄСВ, а самі вимоги містять двічі враховану суму боргу в розмірі 4914,36 грн.

При вирішенні справи по суті суд враховує наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Платниками єдиного внеску є члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах (п. 5-1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI).

Облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом (абз.1 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VI).

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VI).

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 4, 5, 5-1, 15 та 16 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (ч. 2 ст. 5 Закону № 2464-VI).

Таким чином, законодавець розрізняє правовий статус осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону 2464-VI, які поділяються на страхувальників та на застрахованих осіб. Кожна група вноситься до відповідного реєстру: страхувальників або застрахованих осіб.

До якого реєстру внесено позивача відповідач не повідомив, даних про внесення позивача до відповідного реєстру відповідач суду не надав. При цьому відповідач обмежився загальною фразою «позивач мав змогу дізнатися про взяття його на облік як платника ЄСВ на офіційному веб-сайті ДФС України» у відзиві на позовну заяву, вказавши на реєстр страхувальників.

Платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 15 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за погодженням з Пенсійним фондом безоплатно надсилається повідомлення про взяття їх на облік (ч.2 ст.5 Закону № 2464-VI).

Позивач підпадає під визначення платника ЄСВ, визначене в даній нормі, але повідомлення про взяття його на облік відповідач на адресу ОСОБА_1 не надсилав, доказів протилежного сторони суду не надали, а відповідач не заперечує факт не повідомлення.

Обов'язки платників єдиного внеску виникають: у осіб, зазначених в абзацах четвертому, шостому та сьомому пункту 1, пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - з початку провадження відповідної діяльності (абз. 3 ч. 4 ст. 5 Закону № 2464-VI).

Платник єдиного внеску має право:

1) безоплатно отримувати від органів доходів і зборів та Пенсійного фонду в межах їх компетенції інформацію, необхідну для виконання обов'язків, покладених на платника згідно з цим Законом, а також для підтвердження надходження до Пенсійного фонду сплачених платником сум єдиного внеску;

2) звертатися до органу доходів і зборів з письмовою заявою про зміну умов сплати єдиного внеску у разі зміни його статусу як платника (або отримання права на зміну розміру єдиного внеску, зокрема у зв'язку із зміною виду економічної діяльності);

3) безоплатно отримувати від органів доходів і зборів та Пенсійного фонду у межах їх компетенції консультації та роз'яснення щодо прав та обов'язків платника єдиного внеску, порядку сплати єдиного внеску… (п. 1-3 ч. 1 ст. 6 Закону № 2464-VI).

Обов'язки платника єдиного внеску передбачені ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, серед яких:

- своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

- подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю;

- у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску (п. 1,4,11 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону № 2464-VI обов'язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону. Втім, виконання обов'язків платника ЄСВ буде значно ускладнене,та, в деяких випадках, унеможливлене, якщо платник ЄСВ не зможе скористатись своїми правами.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162 затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №1162).

Цей Порядок розроблено відповідно до статті 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464) та інших нормативно-правових актів (п. 1 розділу 1 Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 (п. 3 розділу 1 Порядку № 1162).

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (п. 1 розділу 3 Порядку № 1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 3 до цього Порядку (п. 3 розділу 3 Порядку № 1162).

З наведеного можливо зробити висновок, що з моменту вручення повідомлення про взяття на облік платник ЄСВ, на якого не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», є офіційно повідомленим про необхідність сплачувати ЄСВ у відповідному розмірі.

Відповідач не направляв на адресу позивача повідомлення про взяття на облік за формою № 2-ЄСВ.

Наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року № 449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція № 449).

Ця Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів (п. 1 розділу 1 Інструкції № 449).

Платниками єдиного внеску є члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах (пп. 6 п. 1 розділу 2 Інструкції № 449).

Платники єдиного внеску, зазначені в підпунктах 3 - 6 пункту 1 цього розділу, є для себе одночасно страхувальниками і застрахованими особами (п. 2 розділу 2 Інструкції №449).

Для платників, зазначених у підпункті 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється в розмірі 22 відсотків на суму розподіленого доходу (прибутку), що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, отриманого таким платником від чистого оподаткованого прибутку фермерського господарства, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Базою нарахування єдиного внеску є розподілений дохід (прибуток), отриманий такими платниками від чистого прибутку фермерського господарства у звітному році, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску.

У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов'язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 11 розділу 3 Інструкції № 449).

Нарахування єдиного внеску:

1) єдиний внесок нараховується на суми, визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до Закону сплачуються із зазначених сум або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача;

2) єдиний внесок нараховується на суми, визначені базою для нарахування єдиного внеску, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати;

3) єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, в тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі (пп.1-3 п.1 розділу 4 Інструкції №449).

Платники, зазначені в підпунктах 3 - 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які не мають банківського рахунку, сплачують єдиний внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку (абз. 2 п. 2 розділу 4 Інструкції № 449).

Платники, визначені підпунктом 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок один раз на квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожен місяць такого кварталу (пп. 2 п. 5 розділу 4 Інструкції № 449).

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) (п. 3 розділу 6 Інструкції № 449).

Якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:

- позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред'явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред'явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред'явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі;

- позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред'явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред'явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі(п. 7 розділу 6 Інструкції №449).

Враховуючи все вищевикладене, позивач, як член фермерського господарства «Шостак» є платником ЄСВ зазначеним в пп. 6 п. 1 розділу 2 Інструкції № 449; повинна сплачувати ЄСВ в розмірі 22 відсотка від суми розподіленого прибутку, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, отриманого таким платником від чистого оподаткованого прибутку фермерського господарства, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом; базою нарахування ЄСВ є розподілений дохід (прибуток), отриманий такими платниками від чистого прибутку фермерського господарства у звітному році, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску; якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов'язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

В свою чергу, відповідач, як контролюючий орган, повинен здійснити певний комплекс дій, що передують винесенню вимоги про сплату боргу (недоїмки). Такими діями є: внесення позивача до відповідного реєстру страхувальників та/або застрахованих осіб; вручення позивачу повідомлення про взяття його на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 3 до Порядку № 1162; визначення бази нарахування ЄСВ та суму ЄСВ до сплати за кожний місяць; дати позивачу можливість скористатись своїми правами для виконання своїх обов'язків, закріплених в Законі № 2464-VI.

Жодної з перелічених дій відповідач не вчинив.

Сторонами не заперечується, а з інтегрованої картки позивача за платежем ЄСВ 71040000 вбачається, що у вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04 лютого 2019 року № Ф-4105-50 повторно увійшла сума боргу в розмірі 4914,36 грн., яка вже відображалась у вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4105-50 від 07 листопада 2018 року.

Суд вважає, що встановлені обставини не дають можливості визнати вимоги про сплату боргу № Ф-4105-50 від 07 листопада 2018 року та 04 лютого 2019 року такими, що відповідають ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому останні підлягають скасуванню.

Суд звертає увагу, що заборгованість зі сплати ЄСВ стала наслідком не протиправної бездіяльності позивача, а є результатом бездіяльності відповідача.

Стосовно позовної вимоги про вирішення питання щодо заборони вчиняти дії по стягненню Чаплинським районним відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 року № Ф- 4105-50 та від 04.02.2019 року № Ф-4105-50, то суд зазначає, що така вимога має бути заявлена в самостійному адміністративному позові та повинна розглядатись за спеціальними приписами КАС України стосовно оскарження дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження.

В даній справі позивач не оскаржує дій чи бездіяльності державного виконавця, не надав доказів відкриття виконавчого провадження з примусового виконання спірних вимог про сплату боргу (недоїмки), не формував та не обґрунтовував в адміністративному позові будь-яких мотивів протиправності дій державного виконавця.

Наведене є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Суд вважає, що скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) є належним способом захисту прав та інтересів позивача.

При цьому суд зазначає, що надаючи правову оцінку розміру зобов'язання, нарахованого контролюючим органом, суд не вправі підміняти собою такий орган та приймати рішення щодо зміни чи визначення суми податкового зобов'язання. Суд виключно досліджує прийняті рішення суб'єкта владних повноважень на предмет їх відповідності закону. Така позиція суду узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008 року, згідно з якою суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Скасування рішення контролюючого органу повністю у такій ситуації дає йому можливість визначити в установленому законодавством порядку, з урахуванням зроблених судом висновків, фактичний стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами (зокрема, шляхом встановлення правильного розміру переплати/боргу наявного у позивача з ЄСВ).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог, заявлених позивачем.

В судовому засіданні 18 квітня 2019 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6 ,9, 12, 14, 44, 229, 139, 241 - 246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75) про с плату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 року № Ф-4105-50 та від 04.02.2019 року № Ф-4105-50 ОСОБА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 квітня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 111000000