Справа № 537/2897/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

18 квітня 2019 року
Київ
справа №537/2897/16-а
адміністративне провадження №К/9901/17647/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,
розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року (головуючий суддя Донець Л.О., судді: Бенедик А.П., Мельнікова Л.В.) у справі №537/2897/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (надалі також відповідач, МО України), ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі також ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив:

- визнати протиправним дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 10 грудня 2012 року;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу внаслідок настання ІІ групи інвалідності у зв`язку з виконання обов`язків військової служби у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 10 грудня 2012 року.

Постановою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 8 грудня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення інвалідності ІІ групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок встановлення 10 грудня 2012 року інвалідності ІІ групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року (далі Порядок №499), у розмірі 30-місячного грошового забезпечення. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок встановлення 10.12.2012 року інвалідності ІІ групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Порядку №499 у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

В цій частині прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 вересня 2015 року з наданими до неї додатками. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу з 11 липня 1967 року по 15 березня 1977 року та з 21 грудня 1977 року по 18 лютого 1991 року, в тому числі з 9 серпня 1981 року по 28 серпня 1983 року в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджено довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 №53812/209 від 26 жовтня 2012 року, його військовим квитком та посвідченнями.

Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військової лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2152 від 5 листопада 2012 року, захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням ним військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а.с.69).

Згідно з Довідкою до акту огляду МСЕК серії 10ААА №185463 та Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії 10ААА №018312, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново з 10 грудня 2012 року у зв`язку з захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС (а.с.68).

15 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності у зв`язку із захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС. До заяви були додані документи, передбачені п.3 Порядку N499 (а.с.66).

ІНФОРМАЦІЯ_3 направив висновок та документи ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства Оборони України для прийняття рішення щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги, що підтверджено листом №10/2142 від 17.09.2015 року. (а.с.65).

Департаментом фінансів Міністерства оборони України листом №248/3/6/2653 від 9 жовтня 2015 року була надана відповідь про прийняте рішення-відмову (а.с.64).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримав групу інвалідності 10 грудня 2012 року, тому на нього розповсюджується дія положення ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ) та Порядку №499, у зв`язку з чим бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги є помилковою.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині зобов`язання МО України призначити та виплатити спірну допомогу, апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції перебрав на себе повноваження МО України.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити без змін. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судове рішення про зобов`язання повторно розглянути заяву не відновлює його порушеного права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХІІ.

Згідно частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом другим Порядку №499 передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Відповідно до пункту другого Порядку №975, особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 12 Порядку №975 (в редакції чинній на час звернення позивача за допомогою) призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Проте, всупереч приписів вказаного Порядку №975 Міністерство оборони України не прийняло передбаченого рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

При цьому, Порядком не передбачено повноважень Департаменту фінансів МО України листом повертати документи із зазначенням відсутності підстав для їх розгляду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язання МО України повторно розглянути подані позивачем документи, оскільки питання призначення або відмови у призначенні, тобто наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, Міноборони не вирішувалося, відповідного рішення не приймалося.

Визначення ж судом конкретного рішення, яке має бути прийнято суб`єктом владних повноважень за результатом розгляду заяви, за умови, що передбаченого законом рішення такий суб`єкт ще не приймав, є передчасним і не буде відповідати засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійснені судового контролю правомірності тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим касаційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі №537/2897/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду