Справа № 9901/63/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 квітня 2019 року м. Київ № 9901/63/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1
до Пенсійного фонду України в особі управління Пенсійного фонду в Подільському районі міста Києва, Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Верховного Суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Пенсійного фонду України в особі управління Пенсійного фонду в Подільському районі міста Києва, Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

Ухвалою Верховного Суду від 04.02.2019 направлено позовну заяву за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

За результатами автоматизованого авторозподілу, справа була передана на розгляд судді Мазур А.С.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відтак, розгляд справи повинен здійснюватися Окружним адміністративним судом міста Києва за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161, 172 цього Кодексу.

Так, перевіривши на відповідність позовну заяву, суд встановив, що остання не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти (п. 2 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, в порушення вимог даної норми, позивачем не вказано власний реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта, а також місцезнаходження, поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України для відповідачів.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Зі змісту вступної частини позовної заяви вбачається, що позивач звертається із вимогами до Пенсійного фонду України в особі управління Пенсійного фонду в Подільському районі міста Києва та Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, однак прохальна частина позову викладена таким чином, що не дає змогу суду зрозуміти зміст позовних вимог щодо кожного із відповідачів, у зв'язку з чим, позивачу слід уточнити позовні вимоги щодо кожного з відповідачів.

Крім того, суд звертає увагу, що п.4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Тобто, з вказаної норми вбачається, що у публічно-правових спорах, особа повинна звернутися до суду із належним способом захисту, обраний позивачем спосіб захисту як "визнати та присудити" не узгоджується із закріпленими ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України чи іншими Законами України способами захисту порушеного права чи інтересу, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позивач невірно визначив спосіб захисту його права .

Крім того, згідно вимог п. 9 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

В той же час, в матеріалах позовної заяви відсутні будь-які докази, якими позивач обґрунтовує порушення відповідачами його прав, свобод та інтересів, а відтак суд позбавлений процесуальної можливості встановити зміст порушеного права.

Разом з тим, дослідивши додані до позовної заяви матеріали, суд зазначає, що також позбавлений можливості перевірити день, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Обставини, з якими позивач пов'язує перебіг процесуального строку звернення до суду, повинні бути належним чином доведені та обґрунтовані, відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, отже позивачу слід уточнити з якого моменту було порушено його право.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому законом порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, позивачем зазначено, що останній звільнений від сплати судового збору на підставі Закону, однак в супереч ч. 8 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України не вказано підстави звільнення позивача від сплати судового збору, а також не надано жодних доказів, що підтверджують право позивача на звільнення від сплати судового збору у розумінні вимог Закону України "Про судовий збір".

Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки мають бути усунуті позивачем, шляхом уточнення та приведення позовної заяви у відповідності до вимог ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням встановлених судом зауважень та подачі суду доказів про порушення прав позивача діями відповідачів, надати інформацію про момент, з якого позивач дізнався про порушено право, надати докази звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва -

У Х В А Л И В:

Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху .

Встановити позивачу строк до 5 днів для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання даної ухвали суду.

Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч.4 ст. 169 КАСУ.

Ухвала, відповідно до змісту ч. 2 ст. 256 та п. 5 ч. 1 ст. 294 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена лише у випадку порушення правил підсудності

Суддя А.С. Мазур