Справа № 160/8775/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8775/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року (головуючий суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"

до Одеської митниці Державної фіскальної служби

про скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі Відповідач), в якому просило суд:

- скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 20.07.2018 року № UA500060/2018/000029/2;

- скасувати картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2018 року № UA500060/2018/08439;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" судові витрати у справі.

В обґрунтування позовної заяви Позивач зазначив про те, що Відповідач безпідставно не визнав заявлену Позивачем митну вартість товару і прийняв рішення №UA500060/2018/000029/2 від 20.07.2018 року про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2018/08439, оскільки надані Позивачем документи не містили розбіжностей, наявних ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни. З огляду на доводи, викладені у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року по справі №160/8775/18 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення та картки відмови відмовлено (т. 1, а.с. 246-253)

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет", не погодившись з рішенням суду першої інстанції оскаржило його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 2-18).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що правильність визначення Позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також обєктивна можливість застосування першого методу Відповідачем не спростовані. Крім того, зазначено про те, що Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих Позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд відмовити апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив обґрунтовано, зокрема тим, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення були винесені правомірно, Одеська митниця ДФС при прийнятті оскаржуваних рішень діяла обґрунтовано, неупереджено, добросовісно з дотриманням вимог чинного законодавства, що, у свою чергу, свідчить про прийняття судом першої інстанції рішення з дотриманням норм матеріального права.

Відповідач, належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не сповістив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Представник Позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника Позивача, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ - маркет» (Позивач/Покупець/декларант) та DONGGUAN SILK IMP.&EXP.CO.LTD. OF GUANGDONG (Гуандун, Китай) (Продавець), Китай було укладено контракт на поставку продукції №2997-BT/CN (далі Контракт) (т. 1, а.с. 45-49), зокрема:

- батарейки первинні, циліндричні, сольові (діоксид-марганцеві), побутові, не виснажені, одноразові, з сухим електролітом, напруга 1,5 V, упаковані у набір по 4 шт. у термоусадчій ПВХ плівці (товар №1);

- батарейки первинні, циліндричні, лужні (діоксид-марганцеві), побутові, не виснажені, одноразові, з сухим електролітом, напруга 1,5 V, упаковані у набір по 4 шт. у блістері (товар №2).

Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, становила 75243,85 дол. США. Ця вартість була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).

З метою митного оформлення поставленого Позивачеві ОСОБА_1, останній подав до Одеської митниці ДФС митну декларацію №UA500060/2018/021630 від 16.07.2018 року та додаткові документи, а саме:

- контракт на поставку продукції від 24.03.2016 № № 2997-ВТ/СN;

- специфікація від 09.06.2018 № 16;

- інвойс від 09.06.2018 №2018 WТ03032;

- пакувальний лист б/н від 09.06.2018;

- рахунок від 16.07.2018 №489/18;

- рахунок від 16.07.2018 №489.1/18;

- договір про перевезення від 05.10.2017 №KL-80/l7;

- договір страхування від 01.03.2018 №40-0197-18-00011;

- страховий сертифікат від 14.06.2018 №40-0197-18-00011/633;

- коносамент від 14.06.2018 №D;

- товарно-транспортна накладна від 13/07/2018 №005155;

- сертифікат походження товару від 09.06.2018;

- сертифікат якості від 09.06.2018;

- swift від 22.06.2018.

16.07.2018 року Відповідачем надіслано Позивачу повідомлення щодо витребування документів.

17.07.2018 року та 20.07.2018 року Позивачем до митного органу було подано додаткові документи:

- виписка з бухгалтерської документації №63.2 станом на 01.07.2018 року;

- прайс лист виробника товару від 09.06.2018 року;

- страховий поліс від 14.06.2018 року №40-0197-18-00011/633 з печаткою та підписом страхувальника;

- висновок експерта ТПП від 18.07.2018 року №ГО-1604;

- експортні декларації країни відправлення від 11.06.2018 року №45538588 і №45538662.

За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 20.07.2018 року № UA500060/2018/000029/2, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товару із застосуванням резервного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 5,61 дол. США за кг (т. 1, а.с. 18-19).

Митним органом оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2018 року № UA500060/2018/08439 (т. 1, а.с. 20-21).

З рішення про коригування митної вартості від 20.07.2018 року №UA500060/2018/000029/2 випливає, що підставою для його прийняття є результат митного контролю щодо правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) згідно зі ст.54 Митного кодексу України.

Правомірність прийнятих Відповідачем рішення про коригування митної вартості від 20.07.2018 року №UA500060/2018/000029/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2018 року №UA500060/2018/08439 є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI; Закону України «Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» від 05.10.2006 року № 227-V; Генеральної угоди з тарифів і торгівлі від 30.10.1947 №995_264; Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року № 631. Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс", розроблених Міжнародною Торговою Палатою 01.01.1990 року №23.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що доводи Позивача про надання всіх відповідних документів до митного органу, які б підтвердили числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за товар, не знайшли свого підтвердження, а подані додаткового документи не спростували виявлені Відповідачем розбіжності.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

Як визначено у частині третій статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов'язковою обставиною, з якою закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегією суддів встановлено, що в рішенні від 20.07.2018 року №UA500060/2018/000029/2 Відповідачем зазначені підстави, у зв'язку з якими Відповідачем відмовлено у митному оформленні ОСОБА_1 за заявленою декларантом митною вартістю та проведено коригування митної вартості ОСОБА_1. Проте, жодна із вказаних у Рішенні від 20.07.2018 року №UA500060/2018/000029/2 підстав не відповідає випадкам, встановленим ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості, що підтверджується нижченаведеним, а саме:

1) Відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначені митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутня будь яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

При цьому, колегією суддів встановлено, що поставка ОСОБА_1 здійснювалася на підставі Контракту на поставку продукції від 24.03.2016 року №2997-BT/CN, укладеного між ТОВ «АТБ-Маркет» (Покупець) та DONGGUAN SILK IMP.&EXP.CO.LTD. OF GUANGDONG (Гуандун, Китай) (Продавець).

Відповідно до п. 2.2. Контракту №2997-BT/CN ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB Да ОСОБА_2, Китай (у відповідності до «Інкотермс - 2010»), і включає в себе вартість завантаження товару у Постачальника, вартість всіх митних формальностей у країні Постачальника, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, не включаючи податки та мита на території України.

Отже, умовами Контракту №2997-BT/CN визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв'язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за ОСОБА_1, при визначені митної вартості ОСОБА_1.

Таким чином, доводи Відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутня будь яка інформація щодо включення/не включення вартості упаковки до ціни, що була фактично або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів, не відповідають дійсності та спростовуються вищенаведеним. Відповідач мав можливість перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року справа №815/4132/17.

2) Згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий декларантом документ, що підтверджує вартість страхування №40-0197-18-00011/633 від 14.06.2018 року не відповідає вищезазначеним умовам.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до специфікації від 09.06.2018 року №16 Сторонами погоджено продаж товару на умовах поставки FOB Да ОСОБА_2, Китай (у відповідності до «Інкотермс - 2010») (т. 1, а.с. 50)

Відповідно до пунктів А.3. та Б.3. «Договори перевезення та страхування» Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" терміну поставки FOB як у Продавця та і Покупця відсутні зобов'язання щодо укладення договорів страхування.

Отже, при поставці товару на умовах FOB сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «АТБ-маркет» за Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 року №40-0197-18-00011 (т. 1, а.с. 78), укладеним з АТ «Страхова компанія «Українська страхова група», здійснило добровільне страхування ОСОБА_1.

Таким чином, витрати Позивача на страхування у розмірі 653,53 грн. підтверджуються Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 року №40-0197-18-00011 та сертифікатом від 14.06.2018 року №40-0197-18-00011/633 (т. 1, а.с. 77). Ці документи були надані Позивачем Відповідачу під час митного оформлення ОСОБА_1.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги і те, що визначення суми страхових витрат у вказаному договорі у гривнях, здійснено з урахуванням вимог ст. 19 Закону України «Про страхування», оскільки Позивач є резидентом України та договір страхування укладений в Україні.

Таким чином, доводи Відповідача про те, що невідповідність страхової суми мінімального страхування, яке повинно покривати ціну договору купівлі-продажу плюс 10% та невідповідність валюти страхової суми валюті зовнішньоекономічного договору виключати можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення вартості страхування як складової частини заявленої митної вартості не відповідають дійсності та спростовуються вищенаведеним.

3) У наданій експортній декларації зазначені умови поставки FOB, але не зазначено географічний пункт переходу обов'язків згідно умов Incoterms. Також декларантом не подані документи згідно з переліком, визначеним ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до правил Incoterms умови поставки FOB (франко-борт) визначають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з моменту переходу через поручні судна в названому порту відвантаження усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що правила Incoterms не визначають обовязку вказувати географічний пункт переходу обовязків сторін за поставками на умовах FOB в експортній декларації виробника або в будь-якому іншому документів.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що Відповідачем у спірному рішенні не наведено обґрунтованих доводів щодо наявності взаємозалежності між фактом відсутності зазначення географічного пункту переходу обовязків в експортній декларації країни виробника та визначенням числових значень митної вартості товару. який ввезено Позивачем.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів, також, бере до уваги і те, що судом першої інстанції взагалі не було досліджено питання наявності обґрунтованих підстав у Відповідача для витребування додаткових документів у декларанта, окрім тих, які були надані під час митного оформлення відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави, у зв'язку з наявністю яких Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 20.07.2018 року №UA500060/2018/000029/2, не свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів. Жодна із вказаних у рішенні про коригування митної вартості товарів від 20.07.2018 року №UA500060/2018/000029/2 підстав не відповідає випадкам, встановленим ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої Позивачем митної вартості товару після отримання від Позивача документів, що свідчить про протиправність прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів від 20.07.2018 року №UA500060/2018/000029/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2018 року №UA500060/2018/08439.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними письмовими доказами, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні позовних вимог прийнято з порушення норм матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 15 лютого 2019 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для розподілу судових витрат, а саме: стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС судового збору у загальному розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень 00 копійок, зокрема:

- 3524 грн. за подання позовної заяви (один розмір прожиткового мінімуму за кожну вимогу немайнового характеру, відповідно до ст. ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» (1762*2),

- 5286 грн. за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (3524*150%).

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року у справі №160/8775/18 скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 20.07.2018 року №UA500060/2018/000029/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2018 року № UA500060/2018/08439.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" судовий збір у загальному розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У повному обсязі постанова складена 22 квітня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов