Справа № 9901/181/19
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 квітня 2019 року

Київ

справа № 9901/181/19

адміністративне провадження № П/9901/181/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А. розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича про визнання протиправними та зобов'язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2019 року ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України Порошенка Петра Олексійовича (далі - відповідач, Президент України), в якому просив суд визнати протиправними дії Президента України щодо не підписання та не оприлюднення Кодексу України з процедур банкрутства та зобов'язати Президента України підписати та оприлюднити «Кодекс України з процедур банкрутства» (який 18.10.2018 року був прийнятий Верховною Радою України та направлений Президенту України 21.12.2018 року і відповідно до вимог статті 94 Конституції України вважається таким, який був схвалений Президентом України).

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він має несплачену заборгованість, проте не взмозі ініціювати процедуру банкрутства через не підписання та не оприлюднення Президентом України Кодексу України з процедур банкрутства. Вказана бездіяльність Президента України порушує його права та інтереси, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Ознайомившись з позовною заявою вважаю, що у відкритті провадження в даній адміністративній справі слід відмовити з огляду на наступне.

За правилами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір - у якому, окрім іншого, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За принципом поділу державної влади в України, закріпленому у статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 93 Конституції України право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України належить Президентові України, народним депутатам України та Кабінету Міністрів України.

Повноваження Президента України визначені виключно Конституцією України.

Статтею 94 Конституції України передбачено, що Закон підписує Голова Верховної Ради України і невідкладно направляє його Президентові України.

Президент України протягом п'ятнадцяти днів після отримання закону підписує його, беручи до виконання, та офіційно оприлюднює його або повертає закон зі своїми вмотивованими і сформульованими пропозиціями до Верховної Ради України для повторного розгляду.

У разі якщо Президент України протягом встановленого строку не повернув закон для повторного розгляду, закон вважається схваленим Президентом України і має бути підписаний та офіційно оприлюднений.

Якщо під час повторного розгляду закон буде знову прийнятий Верховною Радою України не менш як двома третинами від її конституційного складу, Президент України зобов'язаний його підписати та офіційно оприлюднити протягом десяти днів. У разі якщо Президент України не підписав такий закон, він невідкладно офіційно оприлюднюється Головою Верховної Ради України і опубліковується за його підписом.

Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Пунктами 29, 30 частини першої статті 106 Конституції України встановлюються повноваження Президента України підписувати закони, прийняті Верховною Радою України, або здійснювати право вето щодо прийнятих Верховною Радою України законів (крім законів про внесення змін до Конституції України) з наступним поверненням їх на повторний розгляд Верховної Ради України.

Наведені положення Конституції України надають Президенту України, як главі держави дискреційне (самостійне) право на вирішення кола питань в межах закону. Тобто, дискреційні повноваження дають можливість на власний розсуд (без узгодження) визначати зміст рішення або вибрати один із кількох варіантів рішення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 11 березня 2003 року № 6-рп/2003 у справі за конституційним поданням 73 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) здійсненого Президентом України права вето стосовно прийнятого Верховною Радою України Закону України «Про внесення змін до статті 98 Конституції України» та пропозицій до нього (справа щодо права вето на закон про внесення змін до Конституції України)» зазначено, що Президент України здійснює право вето стосовно прийнятого Верховною Радою України закону після одержання його для підписання на відповідній стадії законодавчого процесу. Це є конституційно-правовою формою участі Президента України в законодавчому процесі. Підписання або повернення закону на повторний розгляд Верховної Ради України - виключне конституційне право Президента України.

Отже, діяння Президента України, пов'язані з підписанням закону після його схвалення, оприлюдненням чи поверненням на реалізацію права вето прийнятого Верховною Радою України закону, не відносяться до управлінських, а тому не підпадають під контроль суду адміністративної юрисдикції.

Вказана правова позиція узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/638/18 (провадження № 11-1074заі18).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому в даному випадку поняття «справа, яку не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Частиною 6 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Ураховуючи викладене суд вважає, що Президент України при підписанні законів чи при утриманні від їх підписання не виконує владних управлінських функцій, а спірні відносини щодо підписання закону Президентом України є частиною єдиного законотворчого процесу, який включає усі стадії - від законодавчої ініціативи до оприлюднення закону.

Вирішення судами справ щодо здійснення дій, повноважень, які відповідно до Конституції України належать іншим гілкам влади, означало би порушення конституційного принципу поділу державної влади.

З врахуванням викладеного, оскільки даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства і вказаний спір не відноситься до юрисдикції судів, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 171, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті адміністративного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича про визнання протиправними дії та зобов'язати вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала Верховного суду набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.А. Васильєва