Справа № 420/5973/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5973/18 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В., Коваля М.П.

за участю секретаря - Гошуренко Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Державної фіскальної служби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Саузен Глас Україна» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на безпідставність застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару у спірному рішенні про коригування митної вартості товару, оскільки надані декларантом при оформленні документи підтверджували числове значення складових митної вартості товарів за ціною договору та не містили обґрунтованих розбіжностей, і, в порушення приписів ч.6 ст.54 МК України, не наведення доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного методу визначення митної вартості товарів, просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Державної фіскальної служби (надалі - Митниця, відповідач) № UA500010/2018/000015/2 від 09 листопада 2018.

За наслідками розгляду адміністративного позову Одеським окружним адміністративним судом 19 грудня 2018 ухвалено рішення про задоволення адміністративного позову.

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів Митницею № UA500010/2018/000015/2 від 09 листопада 2018.

Приймаючи означене рішення, суд попередньої інстанції виходив з того, що за умовами поставки СIF «Правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС 2010» позивач не має відповідати за експортне митне оформлення, а тому посилання Митниці на невідповідність у митній декларації країни відправлення №00266368 є безпідставними. Декларація країни відправлення відповідно до ст.53 МК України, експортна декларація є додатковим документом, який подається за власним бажанням декларанта. Посилання відповідача на те, що прейскурант без зазначення дати його закінчення якимось чином впливає на числове значення складових митної вартості товарів не відповідає дійсності. Отже, відповідач безпідставно та не правомірно, в порушення приписів ч.5 ст.53 МК України вимагав від позивача додаткові документи. Відсутність у прайс-листі б/н від 10 серпня 2018 посилань на покупця, контракт, інвойс жодним чином не впливає на числове значення складових митної вартості товарів. Вказані відповідачем недоліки проформи інвойсу, комерційного інвойсу, прайс-листів не містять ознак їх підробки, або що дані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, а тому такі посилання є безпідставними. Також суд попередньої інстанції зауважив, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа, який може оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Чинним національним та міжнародним законодавством не передбачений виключний необхідний перелік інформації, яку повинен містити прайс-лист, з огляду на те, що жодна інформація, викладена в прайс-листі не суперечить його суті.

Таким чином, Одеський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що відповідач не довів того, що певні недоліки, які на думку відповідача мають місце, якимось чином вплинули на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару.

Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що згідно до ч.2 ст. 53 МК України, прайс-лист не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товарів та може бути прийнятий до уваги виключно як додаткова інформація. Отже, відповідач безпідставно обрав 6 резервний метод визначення ціни товару.

В апеляційній скарзі Митниця, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказав наступне: судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митниця вважає, що це виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 МК України та обумовило необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості; Одеський окружний адміністративний суд не врахував того, що декларантом та його уповноваженою особою не було надано до митниці витребувані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписки з бухгалтерської документації: висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями; перекладу копії митної декларації країни відправлення на українську мову; судом попередньої інстанції не було прийнято до уваги того, що в документах, які надано Товариством до органу доходів і зборів, разом з митною декларацією UA500010/2018/000015/2 від 09 листопада 2018, містились розбіжності та були відсутні всі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларантом не було надано до митниці витребувані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів; судом не було застосовано до спірних правовідносин положення ч. 6 ст. 54, ч.1,2,3 ст. 256 МК України від 13 березня 2012, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з'ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Згідно з ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч. 1 ст. 57 МК України). При цьому, ч.ч. 2, 3 ст. 57 МК України, встановлює, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. В частині 2 вищезазначеної статті передбачено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів це: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Отже, право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Згідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом МФУ від 24.05.2012 р. №598 передбачено: «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначаються зокрема, причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство є офіційним дистриб'ютором компанії "Hong Kong Southern Glass Tradin Co. Ltd" в Україні. Дистриб'юторським договором № HKSG 1807732 від 07 серпня 2018 передбачено обсяги поставки, якість та асортиментні характеристики товару, сферу застосування (цивільне будівництво), вартість в доларах США за 1 кв. метр за умовами поставки СІF за 1 кв. метр, за умовами поставки СІF - Одеса. Також між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № HKSG 1807732 від 07 серпня 2018.

На виконання умов зазначеного вище Договору, на адресу позивача надійшов товар «Скло термічно поліроване листкове, необроблене, безкольорове неармоване, без поглинального відбивального або не відбивального шару, тип ULTRA CLEAR FLOAT GLASS». Для оформлення товару до митниці ДФС були подано електронну митну декларацію №UA 500010/2018/019766.

Під час декларування товару за вказаною електронною митною декларацією позивач обрав основний метод визначення митної вартості товару за ціною договору. Для підтвердження митної вартості товару було подано наступні документи: митну декларацію (МД) № UA 500010/2018/019766 від 08 листопада 2018; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 07 серпня 2018 № HKSG 1807732; інвойс від 13 жовтня 2018 № ESF 18071302; товарно-супровідні документи.

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією № UA 500010/2018/019766 від 08 листопада 2018, відповідачем було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або належить сплаті за ці товари.

З тих підстав, що декларантом не було надано в повному обсязі до митниці витребувані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, митницею 09 листопада 2018 було прийнято рішення № UA500010/2018/000015/2 про коригування митної вартості товарів.

У рішенні зазначено: - наданий до митного контролю та оформлення прейскурант (прайс-лист) виробника товару, датований серпнем 2018 р., не має кінцевої дати дії, що може свідчити про неактуальність цінової пропозиції. При цьому у вказаному прайс-листі б/н від 10 серпня 2018 відсутнє посилання на покупця, контракт, інвойс тощо, що унеможливлює його прив'язання до конкретної партії та до конкретного покупця;

- надані до митного контролю та оформлення основні документи, такі як проформа інвойс, комерційний інвойс, прас-лист мають однакові реквізити для підпису, а саме директору підприємства нерезиденту, та дати підписання, проте підписанні різними особами;

- документальне підтвердження виробника товару має сумнівний характер, що може свідчити про відсутність договору безпосереднє з виробником товару;

-у митній декларації країни відправлення №00266368 номер коносаменту та назва транспортного засобу не відповідають заявленому декларантом у митній декларації.

Відповідач запропонував позивачу у строк до 10 календарних днів подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якість та вартість характеристики товарів підготовлені спеціальними експертними органами; - актуальні каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; - переклад митної декларації країни відправника на українську мову. У графі 33 вказано, що в результаті проведеної консультації Митниці та товариства, було обрано метод визначення митної вартості - резервний.

Однак, судом першої інстанції було встановлено, що в дійсності будь-яких консультацій (усних, письмових або у електронній формі між сторонами не проводилося.

Разом з тим, Одеським окружним адміністративним судом було перевірено подані Товариством документи та встановлено, що у інвойсі наданому до митного оформлення товарів зазначено умови поставки СIF Одеса на підставі яких і вираховувалась митна вартість товару.

Поставка товару здійснювалась за умовами СIF -Одеса. СIF (морські та внутрішні перевезення) - Cost Insurance and Freight (…named port of destination) вартість страхування та фрахт (порт призначення). Продавець зобов'язаний: виконати експортне митне оформлення, застрахувати, завантажити товар на борта судна та доставити до порту відвантаження. Покупець зобов'язаний: розвантажити та прийняти товар в порту розвантаження, виконати імпортне митне оформлення. Ризики від продавця до покупця переходять в порту розвантаження з моменту повного завантаження на борт судна.

Отже за умовами поставки СIF «Правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС 2010» позивач не має відповідати за експортне митне оформлення, а тому посилання відповідача на невідповідність у митній декларації країни відправлення №00266368 є безпідставними. При цьому, таке посилання відповідача жодним чином не впливає на числове значення складової митної вартості товару. Декларація країни відправлення відповідно до ст.53 МК України, експортна декларація є додатковим документом, який подається за власним бажанням декларанта.

Що стосується прейскуранту (прайс-лист) виробника товару, їх позивач надавав відповідачу разом із іншими документами (а.с.135). Отже, посилання відповідача на те, що прейскурант без зазначення дати його закінчення якимось чином впливає на числове значення складових митної вартості товарів не відповідає дійсності.

Суд апеляційної інстанції погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність у прайс-листі б/н від 10 серпня 2018 посилань на покупця, контракт, інвойс жодним чином не впливає на числове значення складових митної вартості товарів.

Наведені відповідачем недоліки проформи інвойсу, комерційного інвойсу, прайс-листів, а саме: містять ознаки їх підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена - не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні суду попередньої інстанції.

При цьому Одеський окружний адміністративний суд вірно зазначив, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа, який може оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Чинним національним та міжнародним законодавством не передбачений виключний необхідний перелік інформації, яку повинен містити прайс-лист. Саме Інвойс № ESF 18071302 від 13 серпня 2018, засвідчений підписом та скріплений печаткою, є належним та допустимим засобом доказування митної вартості. Відповідач жодними доказами не довів, що такий інвойс отримано з порушенням закону.

Крім того, згідно до наведеної вище ч.2 ст.53 МК України, прайс-лист не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товарів та може бути прийнятий до уваги виключно як додаткова інформація.

Згідно з інформацією щодо вартості товару від 07 листопада 2018 за вих. №0575-snf наданої ТОВ «Експоцентр Одеса» рівень цін на скло визначено на основі аналізу контрактних зовнішньоекономічних цін, матеріалів, отриманих за каталогом Internet - ресурсів (а.с.102). Відповідач не взяв до уваги зазначений документ.

Натомість, Митницею не наведено жодних фактів в обґрунтування неможливості застосування першого методу визначення митної вартості товарів. Більш того у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів не наведено пояснень щодо коригування митної вартості товарів.

Таким чином, Митницею, як суб'єктом владних повноважень, не доведено того, що певні недоліки в формуванні документів, якимось чином вплинули на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно безпідставного коригування митної вартості товару позивача. На противагу цьому, позивач надав всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою наступних методів є протиправними.

Зважаючи на все вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Одеським окружним адміністративним судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана їм правова оцінка.

Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні відповідачем фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не убачається.

Керуючись: ст. ст. 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Саузен Глас Україна» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості - без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня прийняття судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2019.

Суддя-доповідач:

Судді: