Справа № 489/5283/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 квітня 2019 року

Київ

справа №489/5283/16-а

адміністративне провадження №К/9901/15553/18

Суддя Касаційного адміністративного суду у Верховному Суді Гриців М.І. у порядку підготовки до касаційного розгляду справи за касаційною скаргою Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (далі - управління ПФУ) на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління ПФУ про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив: визнати дії управління ПФУ щодо відмови зарахувати до стажу роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців за період з 09 лютого 1981 року по 14 березня 1983 року в Ямало - Ненецькому окрузі в Уренгойському СУ-1 треста «Надимгазжилстрой» на пільгових умовах та заробітної плати за період з 05 липня 1995 року по 28 лютого 2006 року з урахуванням сум районних коефіцієнтів та північних надбавок протиправними; зобов'язати управління ПФУ зарахувати заробітну плату за період роботи з 05 липня 1995 року по 28 лютого 2006 року з урахуванням сум районних коефіцієнтів і північних надбавок та зарахувати загальний стаж роботи з урахуванням пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців за період з 09 лютого 1981 року по 14 березня 1983 року; зобов'язати управління ПФУ виплатити різницю між пенсією з врахуванням пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців та заробітної плати за період з 05 липня 1995 року по 28 лютого 2006 року, з врахуванням сум районних коефіцієнтів і північних надбавок та фактично виплаченою пенсією, починаючи з 05 червня 2016 року, виплачувати пенсію з урахуванням пільг надалі.

Суди встановили, що з 06 червня 2016 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком.

У серпні 2016 року управління ПФУ листом відмовило позивачу зарахувати до трудового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та врахувати коефіцієнти до заробітків у цих районах, посилаючись на відсутність правових підстав. Повідомило, що направило запит до ВАТ «Уренгоймонтажпромстрой» для надання довідки про заробітну плату без врахування районних коефіцієнтів, північної надбавки.

Відповідно до довідок ВАТ «Уренгоймонтажпромстрой» позивач з 05 липня 1995 року по 28 лютого 2006 року працював на підприємстві в районі Крайньої Півночі водієм вахтово-експедиційним методом, отримував північну надбавку, йому виплачувався районний коефіцієнт, з усіх виплат утримувалися страхові внески до Пенсійного Фонду РФ.

Викладені в довідці обставини підтверджуються також і записами трудової книжки позивача.

Позивач не погодився з діями управління ПФУ і звернувся до суду із цим позовом.

Ленінський районний суд міста Миколаєва постановою від 02 березня 2017 року позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність управління ПФУ, яка проявилась у тому, що управління не врахувало при обчисленні розміру пенсії за віком ОСОБА_2 розміру заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, за періоди роботи вахтово-експедиційним методом з 05 липня 1995 року по 28 лютого 2006 року. Зобов'язав управління ПФУ зарахувати до заробітку, який використовувався при обчисленні ОСОБА_2 пенсії за віком заробітну плату за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що включає північну надбавку, за періоди роботи вахтово-експедиційним методом з 05 липня 1995 року по 28 лютого 2006 року та виплатити різницю, починаючи з 06 червня 2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29 червня 2017 року постанову суду першої інстанції залишив без змін.

Суди виходили із того, що відповідно до статті 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», законодавець встановив пільговий обрахунок стажу, виходячи з укладення трудового договору строком не менше трьох років.

Звільнення позивача за власним бажанням 14 березня 1983 року не дає право для продовження безперервного пільгового стажу. Тому періоди роботи позивача за вахтовим методом підлягають підсумованому обліку, що слід врахувати при обчисленні його пенсії.

Суди зазначили, що оскільки підприємство, в якому позивач працював упродовж 1995-2006 років, сплачувало належні страхові внески із сум виплачуваної позивачу заробітної плати, включаючи північну надбавку, то їх суми слід враховувати в складі заробітку, на підставі якого обчислена пенсія, а тому відмова відповідача у врахуванні північної надбавки в складі заробітку для обчислення пенсії є протиправною.

Для розв'язання спору між сторонами суди послалися на положення статті 14 Федерального закону Російської Федерації від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ «Про трудові пенсії в Російській Федерації», відповідно до яких при виїзді громадян за межі районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей на нове місце проживання фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається без урахування районного коефіцієнта.

Управління ПФУ не погодилося із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у частині задоволення позовних вимог і звернулося із касаційною скаргою про їх скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

У скарзі зазначило, що у зв'язку із тим, що позивач надав довідку про заробітну плату з урахуванням північної надбавки та районних коефіцієнтів, відповідач надіслав запит до ВАТ «Уренгоймонтажпромстрой» про надання довідки про заробітну плату без урахування північної надбавки та районних коефіцієнтів, договорів, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Відповідь на цей запит ще не надійшла.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 07 серпня 2017 року відкрив касаційне провадження.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Гриціва М.І., суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., ухвалою від 09 квітня 2019 року передав зазначену справу на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав через необхідність відступити від викладеного раніше Верховним Судом висновку у частині не включення до фактичного заробітку, з якого обчислюється пенсія, північної надбавки.

Так, у постанові від 20 грудня 2018 року (справа № 345/4049/16-а) Верховний Суд раніше виснував такий правовий висновок:

«Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода від 13 березня 1992 року) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди також передбачено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Відповідно до положень статті 14 Федерального закону Російської Федерації від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ «Про трудові пенсії в Російській Федерації» (далі - Закон РФ) фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості особам, які проживають в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, збільшується на відповідний районний коефіцієнт, який встановлюється Урядом Російської Федерації залежно від району (місцевості) проживання, на весь період проживання зазначених осіб у цих районах (місцевостях). При переїзді громадян на нове місце проживання в інші райони Крайньої Півночі і прирівняні до них місцевості, в яких встановлено інші районні коефіцієнти, фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається з урахуванням розміру районного коефіцієнта за новим місцем проживання.

При виїзді громадян за межі районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей на нове місце проживання фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається відповідно до пунктів 2-5 цієї статті (тобто без урахування районного коефіцієнта).

Аналогічні положення закріплені і в частині третій статті 96 Закону СРСР від 15 травня 1990 року № 1480-І «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», відповідно до якої при вибутті осіб, які проживають у районах, де до заробітної плати встановлено районні коефіцієнти, за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлено, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ні Законом № 1058-IV, ні Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» не передбачено включення в заробітну плату північної надбавки та районного коефіцієнту.».

Проте у справі, що розглядається, колегія суддів, вважаючи за необхідне відступити від зазначеного висновку та передаючи справу на розгляд палати, виходила із того, що відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода) стаж позивача набутий ним у період роботи вахтово-експедиційним методом з 05 липня 1995 року по 28 лютого 2006 року в районах Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів на території Російської Федерації зараховується для встановлення йому права на пенсію. При цьому, обчислення пенсії проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. Пенсійне забезпечення у такому випадку здійснюється відповідно до Законів України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять й інші компенсаційні виплати, зокрема ті, що не передбачені актами чинного законодавства, то системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що до заробітної плати для обчислення пенсії враховується північна надбавка (процентна надбавка до заробітної плати за стаж роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районах), тоді як виплати за районним коефіцієнтом підлягають виключенню з фактичного заробітку.

Відповідно до частини сьомої статті 347 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) після передачі справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати визначений у ній суддя-доповідач у разі необхідності звертається до відповідних фахівців Науково-консультативної ради при Верховному Суді стосовно підготовки наукового висновку щодо застосування норми права, питання щодо якого стало підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати, крім випадків, коли висновок щодо застосування цієї норми у подібних правовідносинах був раніше отриманий Верховним Судом.

Вважаю за необхідне звернутися до фахівців Науково-консультативної ради при Верховному Суді стосовно підготовки наукового висновку щодо застосування норм права, які регулюють питання зарахування до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії сум виплат.

Зокрема, суть спору у справі, що розглядається, різні підходи до трактування фактичних обставин суб'єктами правовідносин у цій сфері правовідносин, а звідси - неоднакові підходи до вибору і застосування матеріальних норм права для розв'язання спору, мета і завдання адміністративного судочинства, які, серед іншого, покликані захистити права та інтереси особи, яка стверджує про їхнє порушення тим, що певна частина доходу не береться до розрахунку пенсії, та водночас права інших осіб, які мають право на соціальних захист за рахунок коштів Пенсійного фонду України, потребують отримання наукового (доктринального) чи науково-прикладного бачення на певні правові запитання, що виникли у цій справі:

- приміром відносно того, чи охоплює система оплати праці України такий вид доходу (платні) як північна надбавка (процентна надбавка до заробітної плати за стаж роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районах), фактично отримувана працівником у період роботи у відповідних районах після 1991 року, з якої зокрема та із заробітної плати в цілому сплачені страхові внески у Російській Федерації, з огляду на вимоги Угоди;

- яка правова природа цього платежу, чи є північна надбавка елементом, складовою доходу (заробітної плати), якщо так, то за якими критеріями, ознаками її належить визнавати такою;

- чи належить такий вид надбавки до доходу, структури заробітної плати, зокрема й такої, що не передбачена актами чинного законодавства, якщо зважити на те, що виплачується вона за роботу в умовах (райони Крайньої Півночі та прирівняні до них райони), яких на території України немає;

- чи має і повинно впливати на зарахування цього платежу до доходу, з якого обчислюється пенсія, те, що в різні часові проміжки часу - до і після січня 1991 року - в одному випадку на підставі закону доходи за роботу в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районів враховувалася для обчислення і призначення пенсії, а в інших - ні, хоча умови праці не змінилися;

- беручи до уваги те, що відповідно до цієї Угоди Україна взяла на себе зобов'язання нести усі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення громадян держав-учасниць Угоди, пенсії яким призначено на території України, обчислення якої проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, при зарахуванні до такого стажу періоду роботи у Російській Федерації в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районах, чи має обчислення пенсії відбуватися з заробітку (доходу) без урахування північної надбавки і чому.

Цей перелік запитань є таким, що має насамперед окреслити правову проблему, що потребує судового розсуду, тому для повноти та всебічності з'ясування до наукового висновку можуть бути включені відповіді й на інші питання, що виникатимуть під час готування наукового висновку.

З огляду на викладене, керуючись підпунктами 4, 7 пункту 1 Перехідних положень, статтею 340, 347 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Доручити відповідним фахівцям Науково-консультативної ради при Верховному Суді підготувати науковий висновок щодо тлумачення та застосування норм права які регулюють питання зарахування до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії певних сум виплат, зокрема щодо врахування або неврахування до заробітної плати для обчислення пенсії північної надбавки (процентна надбавка до заробітної плати за стаж роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районах), фактично отримуваної працівником у період роботи у відповідних районах після 1991 року.

Для забезпечення дотримання строків розгляду касаційної скарги, передбачених статтею 342 КАС, надати строк для підготовки наукового висновку до 20 травня 2019 року.

До Науково-консультативної ради при Верховному Суді разом із копією цієї ухвали передати копії: ухвали Верховного Суду від 09 квітня 2019 року, касаційної скарги та доданих до неї документів (включаючи копії судових рішень, постановлених у цій справі).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Гриців