Справа № 344/1438/18
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/1438/18
Провадження № 2-а/344/181/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Стефанець Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Заступника начальника Управління дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській

області Батрин О.О.

про визнання протиправною та скасування постанови

у справі про адміністративне правопорушення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_3 (надалі - також «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Заступника начальника Управління дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області Батрин О.О. (надалі - також «Відповідач») про визнання протиправною та скасування постанови №2 Заступника начальника Управління дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області Батрин О.О. від 26.01.2018 року, якою відповідно до ч.1 ст.165-5 КУпАП накладено на ОСОБА_3, головного бухгалтера Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» штраф у розмірі 136,00 грн., та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанову Відповідача №2 про накладення адміністративного стягнення від 26.01.2018 року прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Як зазначено Позивачем в позовній заяві, до її посадових обов'язків не входять повноваження щодо контролю за дотриманням порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, п тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 165-5 КУпАП.

Крім того, обґрунтовуючи наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, Позивач та її представник в судових засіданнях покликалися на порушення Відповідачем строків притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачем - Заступником начальника Управління дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області Батрин О.О., - на адресу суду направлено Відзив на позов, в якому Відповідач покликається на те, що при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності Відповідач діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України.

Згідно пояснень представника Відповідача, відповідно до вимог чинного законодавства України саме ОСОБА_3, як головний бухгалтер підприємства, яка підписувала відповідні відомості та заяви, повинна контролювати достовірність відображених у них даних, а тому Позивача було правомірно, на думку представника Відповідача, притягнуто до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи дотримання строків притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, представник Відповідача в судових засіданнях покликався на триваючий характер правопорушення, за яке ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В С Т А Н О В И В:

В період з 16 по 19 січня 2018 року головними спеціалістами сектору фінансового контролю та моніторингу відділу фінансового контролю та аудиту проведено планову перевірку Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» з питань ведення і достовірності обліку, звітності та дотримання порядку використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з період з 02.01.2017 по 31.12.2017 року, за результатами якої складено Акт перевірки №4 від 19 січня 2018 року та протокол про адміністративне правопорушення №2 від 19 січня 2018 року стосовно головного бухгалтера підприємства ОСОБА_3, в якому зафіксовано порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а саме порушення порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, відповідальність за яке передбачена ст. 165-5 КУпАП: переплату коштів Фонду внаслідок невірного обчислення страхового стажу в травні, вересня 2017 року на суму 562,23 грн., невірного визначення кількості календарних днів непрацездатності розрахунковому періоді в квітні 2017 року на суму 51,28 грн., невірного визначення середньоденної заробітної плати за один календарний день в жовтні 2017 року на суму 10,37 грн., чим порушено п.1 ч.2 ст. 15, п.3 ч.1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», абз.1 п. 3, п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001 року №1266.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 244-10 КУпАП органи Фонду соціального страхування України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (стаття 165-4), про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності (стаття 165-5), а також перешкоджанням уповноваженим особам органів Фонду соціального страхування України у здійсненні перевірок (стаття 188-23).

У ч. 1 ст. 165-5 КУпАП встановлено відповідальність за порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів.

Вчинення такого адміністративного правопорушення тягне за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

26 січня 2018 року Заступником начальника Управління дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області Батрин О.О. внесено Постанову №2 про накладення адміністративного стягнення, якою на ОСОБА_3, головного бухгалтера комунального підприємства «Івно-Франківськводоекотехпром», за порушення п.1 ч.2 ст. 15, п.3 ч.1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», абз.1 п. 3, п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001 року №1266, накладено штраф у розмірі 136,00 грн., що становить неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вищевказану постанову №2 про накладення адміністративного стягнення від 26 січня 2018 року ОСОБА_3 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Як зазначено в Постанові №2 про накладення адміністративного стягнення від 26 січня 2018 року, ОСОБА_3 допустила порушення порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування в комунальному підприємстві «Івано-Франківськводоекотехпром»: в травні, вересні 2017 року на суму 562,23 грн. (невірно обчислений страховий стаж), в квітні 2017 року на суму 51,28 грн. (невірно визначено кількість календарних днів непрацездатності в розрахунковому періоді), в жовтні 2017 року на суму 10,37 грн. (невірно визначено середньоденну заробітну плату за 1 календарний день).

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» роботодавець зобов'язаний:

1) надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом;

2) вести облік коштів соціального страхування і своєчасно надавати Фонду встановлену звітність щодо цих коштів;

3) під час перевірки правильності використання коштів Фонду та достовірності поданих роботодавцем даних надавати посадовим особам Фонду необхідні документи та пояснення з питань, що виникають під час перевірки;

4) подавати в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про:

розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників;

річний фактичний обсяг реалізованої продукції (робіт, послуг), кількість нещасних випадків і професійних захворювань на підприємстві за минулий календарний рік;

використання коштів Фонду за іншими визначеними цим Законом напрямами в порядку, встановленому правлінням Фонду;

5) інформувати про кожний нещасний випадок або професійне захворювання на підприємстві;

6) безоплатно створювати всі необхідні умови для роботи на підприємстві представників Фонду;

7) повідомляти працівникам підприємства про адреси та номери телефонів Фонду, а також лікувально-профілактичних закладів та лікарів, які за угодами з Фондом обслуговують підприємство;

8) подавати звітність до Фонду у строки, в порядку та за формою, що встановлені правлінням Фонду;

9) повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов'язань щодо сплати страхових внесків.

Згідно з пунктом 3 ч.1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 70 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п'яти до восьми років.

Відповідно до пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 р. № 439) середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов'язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

У разі коли середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється відповідно до пунктів 9, 10, 12, 20, 28 і 29 цього Порядку, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) за один календарний день визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), мінімальної заробітної плати або їх частини (у разі, коли особа працює у режимі неповного робочого дня чи тижня), двократного розміру мінімальної заробітної плати на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44) (пункт 5 вищевказаного Порядку).

Відповідно до ч.8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Обгрунтовуючи наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, Позивач та її представник в судовому засіданні покликалися на порушення Відповідачем строків притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Так, згідно з ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до положень п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов'язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об'єктивно існує цей обов'язок, виконанням обов'язку відповідним суб'єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17.

У спірних правовідносинах Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування в комунальному підприємстві «Івано-Франківськводоекотехпром»: в травні, вересні 2017 року на суму 562,23 грн. (невірно обчислений страховий стаж), в квітні 2017 року на суму 51,28 грн. (невірно визначено кількість календарних днів непрацездатності в розрахунковому періоді), в жовтні 2017 року на суму 10,37 грн. (невірно визначено середньоденну заробітну плату за 1 календарний день).

Таким чином, Відповідачем було встановлено конкретні терміни вчинення адміністративного правопорушення - травень, вересень 2017 року, квітень 2017, жовтень 2017 року.

При цьому, Суд звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, вчинене головним бухгалтером, не можна вважати триваючими, як на це вказує представник Відповідача, оскільки дія була закінченою моментом використання коштів, вони не носять системного характеру, не є тривалими у часі, є закінченими з моменту їх вчинення, а відтак адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня його вчинення, а не з дня виявлення, як посилається представник відповідача.

З огляду на те, що правопорушення, вчинене Позивачем, не носить характер триваючого, та на час винесення спірної постанови Відповідача закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч. 1 ст. 38 КУпАП, Відповідачем протиправно притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності.

Аналогічну правову позицію висловлено ухвалі ВАСУ від 29.03.2016р. у справі №2а-609/09/1916, згідно якої, передбаченестаттею 165-5 КУпАПпорушення, яке полягає, зокрема, в порушенні порядку використання страхових коштів, характеризується вчиненням одноразової дії у певний час.

Крім того, аналогічної позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №227/3844/16-а (адміністративне провадження №К/9901/29887/18).

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі, не виконано обов'язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності в межах встановлених чинним законодавством строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що постанова №2 про накладення адміністративного стягнення від 26 січня 2018 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання Позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., Суд, враховуючи вимоги ст.ст. 134 та 139 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на категорію та складність даної адміністративної справи, вважає за доцільне стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 165-5 ч. 1, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову №2 про накладення адміністративного стягнення від 26.01.2018 року, винесену заступником начальника Управління дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області Батрин О.О., якою на ОСОБА_3, головного бухгалтера Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром», відповідно до ч.1 ст.165-5 КУпАП накладено штраф у розмірі 136,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути із заступника начальника Управління дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області Батрин О.О. на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення оголошено та підписано 10 квітня 2019 року.

Суддя Домбровська Г.В.