Справа № 1540/4949/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 р. Категорія: 3.3м.ОдесаСправа № 1540/4949/18
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.
час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Пред-к позивачаБойко А.В. (адвокат, ордер)
Прикордонний загінВесельський Є.Л. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якій просив суд визнати протиправним та скасувати рішення від 08.05.2018 року про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства відносно громадянина республіки Молдови ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення від 07.05.2018 року про заборону в`їзду на територію України громадянину республіки Молдови ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що рішення були прийняті відповідачем до дати набрання законної сили постанови Роздільнянського районного суду Одеської області по справі № 511/1007/18, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у позові відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, судом першої інстанції не враховано, що рішення про заборону в`їзду винесено до дати набрання законної сили постанови, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2018 року о 14 год. 10 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення Кучурган прикордонним нарядом Перевірка документів було виявлено громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який під час проходження прикордонного контролю на перевірку документів надав чужий, такий, що належить іншій особі паспортний документ, а саме паспорт громадянина Республіки Молдова, виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі вищезазначеного, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, згідно з п.п. б, п. 2.1. Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 року № 946 Т.в.о. начальника 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 Білгород-Дністровського прикордонного загону прийнято постанову про заборону в`їзду в Україну від 07.05.2018 року, якою заборонено громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в`їзд в Україну строк на 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 8 Закону України Про прикордонний контроль, у зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_1 наявне рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну посадовою особою відповідача прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 08.05.2018 року стосовно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю відповідачем прийнято у спосіб та у порядку передбаченому чинним законодавством.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються, зокрема, здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон, виявлення причин та умов, що призводять до порушень законодавства про державний кордон України, вжиття в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Загальні засади організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, визначаються Інструкцією з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.06.2012 за № 407, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.06.2012 за № 1083/21395 (далі - Інструкція).

Розділом ІІ Інструкції визначено підстави та порядок проведення стандартної перевірки документів.

Зокрема, відповідно до п. 2.1 Інструкції стандартна перевірка документів здійснюється уповноваженими службовими особами підрозділів охорони державного кордону, які виконують обов`язки в прикордонному наряді «Перевірка документів».

Підпунктами 2.5.1 - 2.5.9 п. 2.5 Інструкції визначений порядок дій під час проведення стандартної перевірки документів, а саме прикордонний наряд «Перевірка документів» повинен: оглянути паспортний документ, що пред`являється, визначити його вид і відповідність установленому зразку, звірити фотокартку в паспортному документі з особою пред`явника, перевірити візуально, а за потреби з використанням технічних засобів, чи немає у паспортному документі підробок або їх ознак, перевірити правильність заповнення паспортного документа, перевірити, чи всі особи, вписані в паспортний документ, прямують через державний кордон, здійснити пошук необхідної інформації у відповідних базах даних Державної прикордонної служби України, ввести інформацію про особу до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» (відповідно до Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25 червня 2007 року № 472, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 липня 2007 року за № 765/14032), у випадках, передбачених законодавством, проставити в документі відмітку про перетинання державного кордону, повернути документ пред`явникові.

А відповідно до п. 2.9 Інструкції стандартна перевірка документів забезпечується шляхом: проведення оцінки ризиків; застосування технічних засобів контролю для пошуку ознак підробки у документах; опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" встановлено, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду;

Відповідно до ч. 2 цієї статті, за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Згідно з ч.3 ст. 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції № 946 рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в`їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі: а) якщо при клопотанні про в`їзд в Україну іноземець подав про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; б) якщо паспортний документ іноземця, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; в) якщо іноземець порушив у пункті пропуску через державний кордон України (далі - пункт пропуску) правила перетинання державного кордону України або не виконав законних вимог посадових та службових осіб органу охорони державного кордону; г) якщо іноземця затримано під час незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску; ґ) якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; д) якщо іноземця затримано у межах контрольованого прикордонного району під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України; е) якщо іноземець намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду - виїзду.

Пунктом 2.2 Інструкції № 946 встановлено, що рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю може бути прийнято органом охорони державного кордону: щодо осіб, зазначених у частині другій статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", у разі прийняття рішення про їх примусове повернення; за поданням державного виконавця у разі невиконання особою рішення про накладення штрафів за правопорушення, розгляд справ за якими належить до компетенції Державної прикордонної служби України.

Згідно з п. 2.3 Інструкції № 946 рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю органом охорони державного кордону приймається відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" на строк 3 роки.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 946 у разі виявлення в пункті пропуску службовою особою Державної прикордонної служби України іноземця, якому уповноваженим органом заборонено в`їзд в Україну, але в паспортному документі якого відмітки „Заборонено в`їзд в Україну терміном на... немає, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону проставляє таку відмітку із зазначенням терміну, вказаного в базі даних осіб, яким заборонено в`їзд в Україну.

07.05.2018 року прийнято постанову про заборону в`їзду в Україну від року відносно ОСОБА_1 саме на підставі п.4 ч.1 ст. 13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", згідно з п.п. б, п. 2.1. Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 року № 946, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 під час проходження прикордонного контролю на перевірку документів надав чужий паспорт, а саме паспорт громадянина Республіки Молдови ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що оскаржувані рішення відповідача порушують принцип "презумпції невинуватості", оскільки вони прийняті до дати набрання законної сили постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.05.2018 року по справі № 511/1007/18, тобто до встановлення вини ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що відповідно до ч.1, ч.3 ст. 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" чітко встановлені підстави та порядок прийняття такого рішення відповідачем, зокрема, якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.05.2018 року № 511/1007/18 ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400,00 грн.

Вищевказана постанова набрала законної сили 21.05.2018 року, та з її змісту вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 156410 від 07.05.2018 року, згідно якого в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України "Кучурган" при проведенні прикордонного контролю осіб, які слідують на в`їзд в Україну, на автомобілі марки "БМВ", д/н НОМЕР_2 , громадянин Республіки Молдови ОСОБА_4 намагався незаконно перетнути державний кордон по чужому паспортному документу, а саме на паспортний контроль пред`явив закордонний паспорт громадянина Республіки Молдови серії НОМЕР_3 виданий на ім`я ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ; рапортом інспектора прикордонної служби від 07.05.2018 року, згідно якого, під час несення служби прикордонним нарядом "Перевірка документів" було виявлено громадянина Молдови ОСОБА_1 , який намагався незаконно перетнути державний кордон по чужому паспорту, а саме на паспортний контроль пред`явив закордонний паспорт громадянина Молдови серії НОМЕР_3 виданий на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копією паспорту громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_3 виданий на ім`я ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

У вказаній постанові також зазначено, що ОСОБА_1 був повідомлений судом про час і місце розгляду справи під особистий підпис, надав заяву, якою визнав свою провину в повному обсязі та просив суд розглянути справу у його відсутність.

Викладеним спростовується твердження апелянта про обмеження у доступі до правосуддя у зв`язку із прийняттям оскаржуваних постанов до набрання законної сили судовим рішенням в його справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАПП.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про відсутність законних підстав вважати протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову про заборону в`їзду в Україну від 07.05.2018 року відносно ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання правомірності рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 08.05.2018 року № 992 прийнятого відносно ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 8 Закону України Про прикордонний контроль встановлені умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в`їзду в Україну.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 8 Закону України Про прикордонний контроль уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умовивідсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України Про прикордонний контроль іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" ( 3857-12 ), відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Згідно з ч.2, 3 ст. 14 Закону України Про прикордонний контроль форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону (z0031-11) встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону. Особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право оскаржити відповідне рішення згідно із Законом України "Про звернення громадян" (393/96-ВР ) або до суду. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії. Оскаржене рішення може бути скасовано чи змінено начальником органу охорони державного кордону або скасовано та визнано не чинним судом.

Зі змісту рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 08.05.2018 року № 992 вбачається, що воно прийняте у зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_1 наявне рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну, а саме Постанова Т.в.о. начальника 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 Білгород-Дністровського прикордонного загону від 07.05.2018 року про заборону в`їзду в Україну.

Отже, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю відповідачем прийнято у спосіб та у порядку передбаченому чинним законодавством.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року по справі № 1540/4949/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 23 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.