Справа № 640/3427/19
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 квітня 2019 року № 640/3427/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неврахуванні листа Управління поліції охорони в Київській області від 22 червня 2018 року № К-5зі та доданих до нього документів (особовий рахунок та довідка про виплату вихідної допомоги) про нарахування додаткових видів грошового забезпечення позивачу за останні 24 місяці до дня звільнення та у грудні 2013 року грошової допомоги при звільненні та відмові відповідача в перерахунку та виплаті пенсії, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення у розмірах, зазначених у документах Управління поліції охорони в Київській області, інформація про виплату яких передана відповідачу 24 січня 2019 року разом із заявою зареєстрованою за вх. № 8252;

зобов'язати відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії і виплату позивачу пенсії у відповідності до документів Управління поліції охорони в Київській області про нарахування додаткових видів грошового забезпечення позивачу за останні 24 місяці до дня звільнення та додатково у грудні 2013 року, переданих відповідачу 24 січня 2019 року за вх. № 8252, долучивши ці документи до матеріалів пенсійної справи, із включенням до розміру отриманого грошового забезпечення, з якого нараховується пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової допомоги при звільненні, премії згідно наказів, премії щомісячної, виплат вихідної допомоги, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне страхування, із урахуванням раніше виплаченої суми пенсії, та провести виплату основного розміру пенсії і компенсації за несвоєчасну виплату, за період з 01 січня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами звернення позивача з заявою від 24 січня 2019 року до відповідача щодо перерахунку раніше призначеної пенсії, відповідач листом від 05 лютого 2019 року № 22482 відмовив позивачу, стверджуючи про те, що пенсія позивачу призначена відповідно до норм чинного законодавства, з чим позивач не погоджується, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20 лютого 2018 року у справі № 346/2949/17.

Так, відповідно до вказаної постанови Верховного Суду твердження відповідача про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та одноразова премія не можуть враховуватись при обчисленні розміру пенсії, навіть якщо з них було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки дані виплати не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а є одноразовими (щорічними) є безпідставними, оскільки аналіз норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

На підтвердження своєї позиції позивач також посилається на постанову Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15, відповідно до якої аналіз норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Таким чином, позивач переконаний, що вказані виплати, а саме: матеріальна допомога на оздоровлення, грошова допомога при звільненні, премії згідно з наказами, премії щомісячні, виплата вихідної допомоги, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне страхування, підлягають включенню до грошового забезпечення, з якого нараховується пенсія.

У відзиві представник відповідача вказує на те, що з нормативних приписів, які регулюють порядок призначення пенсії відповідної категорії осіб вбачається, що не всі додаткові види грошового забезпечення враховуються при обрахуванні пенсії, а лише ті, які носять щомісячний (постійний) характер та ті, які перераховані в цих положеннях, тобто, перелік додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при призначенні пенсії, є вичерпним.

Як стверджує представник відповідача, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема, військовослужбовців. При цьому, включення до грошового забезпечення для розрахунку пенсії сум грошової допомоги у зв'язку зі звільненням, законодавством України не передбачено.

Посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 та Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не підтверджують, на переконання представника відповідача, його вимоги, оскільки вказівка складу грошового забезпечення військовослужбовців не стосується напряму процедури перерахунку пенсії військовослужбовців, а відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців під час проходження служби.

Отже, зважаючи на те, що в статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункті 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 не зазначені такі види грошового забезпечення як грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, а також інші одноразові додаткові види грошового забезпечення, на думку представника відповідача, їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до вказаного Закону.

За таких умов, представник відповідача вважає вимоги позивача включити при обрахуванні пенсії виплати, які не є щомісячними видами грошового забезпечення, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294, безпідставними.

Крім того, представник відповідача посилається на постанову Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, відповідно до якої, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.

Також представник відповідача стверджує, що подані позивачем особовий рахунок та довідка про виплату вихідної допомоги не відповідають встановленій формі та видані не у встановленому законодавчому порядку для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач заявив про порушення його права на пенсійне забезпечення в частині врахування зміненого розміру грошового забезпечення для обчислення розміру пенсії та вимагає перерахувати його пенсію з 01 січня 2018 року, а тому, виходячи із загальних умов отримання пенсійних виплат за законодавством України, позивачу мало бути відомо про грошове забезпечення, яке враховується для призначення пенсії з діючих нормативно-правових актів, тобто він повинен був дізнатися про умови виплати йому пенсії з дати призначення - 01 січня 2018 року.

З огляду на наведене, представник відповідача просив залишити позовні вимоги за період з 01 січня 2018 року по 24 січня 2018 року без розгляду та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У поясненнях позивача з приводу відзиву ГУ ПФУ в м. Києві зазначено, що точка зору відповідача, що спирається на постанову Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 суперечить правовій позиції Верховного Суду та Верховного Суду України, висловленій у його постановах при застосуванні одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, на які позивач посилався у позовній заяві.

Також позивач повторно цитує вказані постанови Верховного Суду та Верховного Суду України та вказує не безпідставність тверджень представника відповідача щодо пропуску строку звернення до суду, і просить суд не брати до уваги відзив представника ГУ ПФУ в м. Києві.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Як видно з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 22 жовтня 2013 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

24 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою (т. 1 а.с. 17-18), в якій просив про перерахунок раніше призначеної пенсії, у відповідності до довідки Управління поліції охорони в Київській області від 22 червня 2018 року № К-5зі, долучивши її до матеріалів пенсійної справи, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення (6 480, 00 грн. у 2012 році та 6 512, 00 грн. у 2013 році); премії згідно наказу (5 370, 00 грн. за січень 2012 року, 4 860, 00 грн. за лютий 2012 року, 4 542, 00 грн. за червень 2012 року, 6 090, 00 грн. за грудень 2012 року), компенсації та надбавки, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне страхування, з урахуванням раніше виплаченої суми пенсії, та провести виплату основного розміру пенсії і компенсації за несвоєчасну виплату за період з 01 січня 2018 року.

За результатами розгляду вказаної заяви позивача, відповідач листом від 05 лютого 2019 року № 22482/03 повідомив позивачу, що зважаючи на те, що в статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» та пункті 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 не зазначені такі види грошового забезпечення як грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за безпосередню учать в АТО, винагорода за тривалість безперервної військової служби, грошова допомога в разі звільнення з військової служби, компенсація за невикористану відпустку та індексація, їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до Закону, а також зазначено, що премії, які мають разовий характер не можуть бути враховані до грошового забезпечення для визначення розміру пенсії. Враховуючи викладене, відповідач вказав, що пенсія призначена позивачу відповідно до норм чинного законодавства.

Вважаючи протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо неврахування вказаних додаткових видів грошового забезпечення та щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу з врахуванням спірних сум, а свої законні права та інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 (провадження № 11-806апп18), частинами 1-3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до п. 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячних основних видів грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.

Згідно з ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18), незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

За таких обставин, суд вважає помилковим твердження позивача про необхідність врахування правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 20 лютого 2018 року у справі № 346/2949/17, а не вказаної правової позиції Великої Палати Верховного Суду.

Щодо посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15, яка полягає у тому, що грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду відступила від цього висновку, про що зазначено у згадуваній постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17. Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 522/11262/16-а (провадження № К/9901/18884/18, № К/9901/18886/18), від 02 квітня 2019 року у справі № 352/1217/17 (адміністративне провадження № К/9901/1275/17).

Ураховуючи наведене, отримувана позивачем згідно з особовим рахунком (т. 1 а.с. 15) щомісячна премія та надбавка за виконання особливо важливих завдань, з яких щомісяця їх виплати утримувався єдиний внесок, мають бути включені до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, оскільки відповідають наведеним критеріям, а відтак, розмір призначеної позивачу пенсії підлягає перерахунку.

Судом також враховується, що всупереч вимогам ч. 2 статті 77 КАС України відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження включення таких виплат до складу грошового забезпечення позивача, натомість, з наявних в матеріалах справи розрахунків пенсії за вислугу років (т. 1 а.с. 22, у тому числі на звороті) вбачається, що надбавка за виконання особливо важливих завдань не входить до розрахунку взагалі, а премія врахована лише у розмірі 2,42 % - 196, 02 грн., тобто у значно меншому розмірі, ніж позивач отримував, що видно з особового рахунку (т. 1 а.с. 15) та грошового атестату № 50 (т. 1 а.с. 21). В той же час, відзив представника відповідача не тільки не містить будь-яких доводів з приводу врахування у грошовому забезпеченні позивача премії саме у розмірі 2,42 %, а не у розмірі, зазначеному у особовому рахунку, а і доводів з приводу не врахування названої щомісячної надбавки.

Разом з тим, підстави для включення до грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем у липні 2012 року та травні 2013 року матеріальної допомоги на оздоровлення, у січні-лютому, червні та грудні 2012 року - премій згідно з наказом, на які він посилається у позовній заяві, та з яких виплата здійснювалася не щомісячно, відсутні, адже вказані виплати не входять до встановленого ч. 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» переліку видів грошового забезпечення.

Стосовно одноразової грошової допомоги при звільненні, суд вказує про відсутність підстав для її включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, оскільки вказана виплата також є одноразовою допомогою та більш того має інше правове призначення. Правову позицію щодо відсутності підстав для включення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, висловлено в рішенні Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року, прийнятому у справі № 21-1115а16 та в подальшому підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема, від 03 травня 2018 року у справі №728/1876/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 344/10953/17. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17 (адміністративне провадження № К/9901/30616/18).

Суд відхиляє доводи представника відповідача про наявність підстав для залишення позову без розгляду в частині у зв'язку з пропуском позовної давності з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про призначення йому пенсії у неналежному розмірі, отримавши відповідь Управління поліції охорони в Київській області від 22 червня 2018 року № К-5зі, у зв'язку з чим 24 січня 2019 року звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку розміру пенсії з 01 січня 2018 року і, отримавши у лютому 2019 року відмову у перерахунку, у лютому 2019 року звернувся до суду з цим позовом, що свідчить про дотримання встановленого статтею 122 КАС України шестимісячного строку.

Водночас, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком (частина третя статті 51 цього Закону).

Зважаючи на те, що позивач за вказаним Законом мав право на включення до складу його грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отримуваних ним щомісячної премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань, а відповідач протиправно відмовив у проведенні перерахунку розміру пенсії, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню без обмеження строком. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 (провадження № 11-806апп18).

Одночасно, позовна вимога в частині зобов'язання відповідача здійснити виплату позивачу компенсації за несвоєчасну виплату пенсії задоволенню за висновком суду не підлягає, оскільки беручи до уваги те, що пенсія позивачу на підставі листа Управління поліції охорони в Київській області від 22 червня 2018 року № К-5зі та доданого до нього особового рахунку не була нарахована та виплачена, що і є предметом даного позову, то і підстави для стягнення з відповідача компенсації за несвоєчасну виплату пенсії відсутні.

Так само не підлягає задоволенню вимога в частині бездіяльності відповідача, яка полягає у неврахуванні листа Управління поліції охорони в Київській області від 22 червня 2018 року № К-5зі та доданих до нього документів (особовий рахунок та довідка про виплату вихідної допомоги) про нарахування додаткових видів грошового забезпечення позивачу, оскільки таке неврахування виразилося у діях відповідача у вигляді відмови у здійсненні перерахунку, а не у бездіяльності.

Поряд з цим, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений п. 4 ч. 3 статті 2 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

З огляду на викладене, а також з метою ефективного, повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправною відмови відповідача в перерахунку пенсії позивачу, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а саме: щомісячної премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань, у розмірах, зазначених у особовому рахунку, який надано відповідачу 24 січня 2019 року разом із заявою про перерахунок; зобов'язання відповідача здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі листа Управління поліції охорони в Київській області від 22 червня 2018 року № К-5зі та доданого до нього особового рахунку із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірності своїх дій.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки з матеріалів справи вбачається вчинення відповідачем протиправних дій, які не відповідають наведеним у ч. 2 статті 2 КАС України критеріям.

За таких умов, судовий збір, сплачений позивачем, стягується відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в перерахунку пенсії ОСОБА_1, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а саме: щомісячної премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань, у розмірах, зазначених у особовому рахунку, який надано Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві 24 січня 2019 року разом із заявою про перерахунок.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі листа Управління поліції охорони в Київській області від 22 червня 2018 року № К-5зі та доданого до нього особового рахунку із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної премії та надбавки за виконання особливо важливих завдань.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення відповідно до статті 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк