Справа № 1540/5129/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/5129/18
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Абросимової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення 19.12.2018р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , 3-ї особи Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
02.10.208 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 року по 06.09.2018 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 06.09.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою з приводу врегулювання питання виплати індексації грошового забезпечення, однак йому фактично було відмовлено у задоволенні цієї заяви та виплаті індексації грошового забезпечення з підстав відсутності достатнього фінансування.

Разом з тим, як зазначає позивач, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, а отже відповідачем протиправно не нараховувалась та відмовлено в нарахуванні індексації за відповідною заявою.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року залучено до участі у якості 3-ї особи Департамент фінансів Міністерства оборони України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, командир Військової частини НОМЕР_1 17.01.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача Абросимова Ю.Г. підтримала свою апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні.

Позивач ОСОБА_1 , в свою чергу, в судовому засіданні суду 2-ї інстанції апеляційну скаргу не визнав та відповідно, мотивовано наполягав на залишенні її без задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції без змін.

Представник 3-ї особи до судового засідання суду апеляційної інстанції не прибув, про день, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів, з урахуванням обставин справи, вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у складі Військово-Морських Сил Збройних Сил України та перебував на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується наказом Командування ВМС ЗСУ від 06.09.2018 року №172.

02.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою надання довідки про розмір невиплаченої йому індексації грошового забезпечення.

02.10.2018 року на вказану заяву ОСОБА_1 командиром Військової частини НОМЕР_1 надано відповідь, в якій повідомлено, що індексації грошового забезпечення не нараховується та не виплачується до окремого розпорядження, а тому, відповідно, за період з 01.01.2016 року по 06.09.2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась.

Не погоджуючись з бездіяльністю щодо не нарахування індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з часткової неправомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», «Порядком проведення індексації грошових доходів населення» (затв. Постановою КМУ від 17.07.2003р. №1078) та іншими законодавчими актами.

Так, у відповідності до вимог ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

А згідно із ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Як визначено приписами ст.19 ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Нормами ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Як слідує зі змісту положень ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 %.

Статтею 5 вказаного вище Закону також визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила ж обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення безпосередньо визначені «Порядком проведення індексації грошових доходів населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, пунктом 1-1 цього Порядку №1078 передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103%. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003р. №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з п.4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).

А відповідно до п. 5 вказаного Порядку, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1% або 100%. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Разом з тим, в роз`ясненнях Мінсоцполітики №10685/0/14-15/10 від 16.07.2015 року (а.с. 41), №252/10/136-16 від 09.06.2016 року (а.с.42), №78/0/66-17 від 08.08.2017 року (а.с.43) зазначено, що проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для ненарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року відповідач фактично зазначає роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1485 (а.с.45-46), в якому, в свою чергу, вказано, що індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України вхідний від 08.08.2017р. №13700/з (а.с. 44) та від 08.08.2017р. №78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було.

Разом з тим, щодо посилання представника відповідача в обгрунтування своєї позиції на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018р. №248/1485, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України «Про Збройні Сили України» визначено, що правовою основою діяльності Збройних Сил України (до структури яких входять, в тому числі, військові частини) є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», Статути Збройних Сил України, інші закони України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, міжнародні договори України, що регулюють відносини в оборонній сфері.

Таким чином, відповідач, в даному випадку, повинен діяти виключно у відповідності до Закону, який має вищу юридичну силу, а тому, суд критично ставиться до посилань відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1485, як на належну підставу для невиплати позивачу спірної індексації грошового забезпечення.

Таким чином, враховуючи наведене, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає відмову відповідача у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення з посиланням на лист директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України є протиправною, оскільки відповідно до Порядку №1078, роз`яснення щодо його застосування надає Мінсоцполітики. Крім того, право позивача на нарахування та отримання індексації грошового забезпечення гарантується Законом, у зв`язку з чим лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України, на який посилається відповідач, не є нормативно-правовим актом та не може застосовуватися відповідачем як передбачене Порядком роз`яснення, оскільки його видано не Мінсоцполітики.

Окрім того, в апеляційній скарзі військова частина посилається і на приписи ст.5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», як на підставу не проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Проте, колегія суддів не приймає такі доводи апелянта, у зв`язку з наступним.

Так, п.п.2,6 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців. Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів приходить висновку про те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Положеннями Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку №1078 чітко визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

Аналогічна правова позиція з цього спірного питання була викладена і в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року по справі №825/874/17.

Отже, враховуючи наведене, судова колегія вважає посилання відповідача відсутність на банківських рахунках в/частини необхідних коштів для виплати індексації грошового забезпечення необґрунтованими та не заснованими на законі. До того ж, ця обставина не є належною підставою для не здійснення вказаних виплат. Окрім того, апелянтом не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військова частина НОМЕР_1 , кошти на індексацію грошового забезпечення відсутні.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зауважив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем було протиправно не здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

В той же час, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 06.09.2018 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 06.09.2018 року, задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. в редакції від 24.02.2018р., яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, було змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок. Відповідно до п.4 цієї Постанови №704, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.

Так, п.5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п.2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 %.

Згідно довідок Військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2018р. №273, №274 до 01 березня 2018 року посадовий оклад ОСОБА_1 складав 1390 грн., а з 01 березня 2018 року 7190 грн. (а.с.51-52).

Отже, відповідно до п.5 вказаного Порядку, проведення індексації грошових доходів населення, індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується.

Разом з тим, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачених законом підстав для індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 року по 06.09.2018 року також не було.

Таким чином, доводи представника відповідача щодо того, що за період з 01.03.2018 року по 06.09.2018 року грошове забезпечення позивача індексації не підлягає, є обґрунтованими.

І на останнє ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19.04.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук