Справа № 580/573/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року справа № 580/573/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Салабай М.В.,

позивача ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача ОСОБА_2 (згідно з ордером),

представника відповідача ОСОБА_3 (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (18029, м.Черкаси, вул. Олени Теліги, буд.15/1; РНОКПП НОМЕР_1) (далі позивач) подала у Черкаський окружний адміністративний суд з позов до Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235; ) (далі - відповідач), в якому з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просила визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу з єдиного внеску (далі ЄВ): від 09.11.2018 №Ф-5636-17 в сумі 6549,38 грн. та від 04.02.2019 №Ф-5636-17 в розмірі 9006,56 грн.

Позов мотивовано тим, що під час прийняття спірних рішень відповідач неправомірно здійснив подвійне оподаткування позивача, як фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) та особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, що не відповідає вимогам податкового законодавства. Позивач стверджує, що відмовилась від сплати ЄВ як пенсіонер за віком. Отже, спірні рішення підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 19.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю пятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання. Згідно з даними розписки та рекомендованого повідомлення вказану ухвалу відповідач отримав 25.02.2019, а позивач 26.02.2019.

Ухвалою суду від 13.03.2019 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи у спрощеному провадженні.

11.03.2019 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказував, що законодавство України розмежовує поняття здійснення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем та здійснення незалежної професійної діяльності, за кожну з яких має бути сплачений єдиний внесок. Оскільки позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює незалежну професійну діяльність, вона має сплатити окремо ЄВ за усі види діяльності. У звязку з цим відсутнє подвійне оподаткування. При цьому позивач звільнена від сплати ЄВ як пенсіонер за віком лише за провадження підприємницької діяльності як ФОП. Отже, спірні вимоги є правомірними.

19.03.2019 на адресу суду надійшла відповідь на відзив за змістом доводів, аналогічним позовній заяві.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та оцінивши заявлені доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 17.11.2011 (РНОКПП НОМЕР_1), здійснює діяльність у сфері права. Відповідно до свідоцтва від 25.01.2012 є платником єдиного податку 3 групи.

Згідно зі свідоцтвом від 30.09.2011 №1529 позивач є судовим експертом з правом проведення економічних експертиз, працює найманим працівником з цього виду діяльності.

09.11.2018 відповідач прийняв вимогу №Ф-5636-17 про сплату боргу з ЄВ у сумі 6549,38 грн.

04.02.2019 відповідач прийняв вимогу №Ф-5636-17 про сплату боргу з ЄВ у сумі 9006,56 грн.

За наслідками процедури адміністративного оскарження вимога від 09.11.2018 залишена без змін.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням, суд врахував, що основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктами 4, 5 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є:

фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно із ч.8 ст.9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Системний аналіз наведених норм права свідчить, що до платників єдиного внеску законодавцем віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з даними інтегрованої картки з ЄВ позивача відповідач обліковує позивача як фізичну особу-підприємця з ознакою самозайнятої особи.

Підпунктом 14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України) визначено, що самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

З аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що діяльність судового експерта підпадає під ознаки незалежної професійної діяльності.

Згідно з пунктами 63.1, 63.2 ст.63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обовязку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Згідно з п.65.3 ст. 65 ПК України для взяття на облік фізичної особи, яка має право провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.

Позивач перебуває на обліку в органах ДФС як фізична особа-підприємець, є платником єдиного податку 3-ї групи.

П.63.5 ст.63 ПК України визначено, що всі фізичні особи платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.65.2 ст.65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

При цьому, згідно з підп.65.4.4 п.65.4 ст.65 ПК України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Отже, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Згідно з п.65.7.ст.65 ПК України фізичній особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, довідка про взяття на облік платника податків видається контролюючим органом із зазначенням строку, якщо такий строк вказаний у свідоцтві про реєстрацію чи іншому документі (дозволі, сертифікаті тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Суд врахував, що відповідач не надав доказів щодо існування згаданої вище довідки про взяття позивача на облік як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ІІІ Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України 24.11.2014 №1162 (далі Порядок №1162), взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Закон № 755) контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Згідно з п.4 Розділу VІ Порядку №1162 якщо контролюючими органами при здійсненні своїх функцій за результатами перевірок та звірок, або на підставі інформації від третіх осіб, або на підставі даних інших державних органів чи відповідних державних реєстрів встановлено, що: фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, то такий орган повідомляє таку особу про необхідність подання заяви за формою 1-ЄСВ для взяття її на облік як платника єдиного внеску. Така фізична особа обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою платник не подав заяви для взяття на облік.

Пунктом 6.7 Розділу 6 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (далі Порядок №1588), передбачено, що взяття на облік фізичних осіб, які не є підприємцями та здійснюють незалежну професійну діяльність, умовою ведення якої згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності, здійснюється за місцем постійного проживання у порядку, встановленому цим Порядком для фізичних осіб - підприємців: 1) для взяття на облік фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, у строк 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, зобов'язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання: заяву за формою № 5-ОПП (додаток 8); копію свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта.

Пунктом 6.8 Порядку № 1588 передбачено, якщо контролюючим органом за інформацією від іншого державного органу чи при виконанні власних функцій виявляється фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, що є зареєстрованою, але не перебуває на обліку у контролюючому органі, контролюючий орган повідомляє таку особу про необхідність подання заяви для взяття її на облік.

Отже, законодавець розмежовує як платників ЄВ фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність. При цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом №2464 не передбачений.

Облік платників ЄВ здійснюється відповідно до ст.5 Закону №2464. Облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників. Органи доходів і зборів повідомляють Пенсійний фонд про взяття на облік платників єдиного внеску із зазначенням органу доходів і зборів, в якому взято на облік платника. Порядок здійснення такого повідомлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом.

Відповідно до положень частин 3-4 цієї статті у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII4 платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 15 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за погодженням з Пенсійним фондом безоплатно надсилається повідомлення про взяття їх на облік. Обов'язки платників єдиного внеску виникають у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п'ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"; у осіб, зазначених в абзацах четвертому, шостому та сьомому пункту 1, пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з початку провадження відповідної діяльності.

Суд встановив, що відповідно до пенсійного посвідчення серії ААІ №199983 позивач є пенсіонером за віком з 18.03.2016. Тому звільнена від сплати ЄВ, як фізична особа-підприємець, на підставі ч.4 ст.4 Закону №2464-VI. Згідно зі вказаною нормою особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суд звернув увагу, що 11.05.2016 позивач подала відповідачу заяву №05/2016-016 про відмову від сплати ЄВ у звязку з виходом на пенсію. Тому не перебувала на обліку відповідача як платник ЄВ до лютого 2018року. Отже, для нарахування з цього періоду будь-яких сум відповідач мав попередньо включити позивача в реєстр страхувальників.

Доказів подання позивачем до відповідача заяви про реєстрацію її як фізичної особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, як і доказів повідомлення позивача відповідачем про взяття її на облік як платника ЄВ з лютого 2018року (початку періоду нарахування ЄВ згідно зі спірними вимогами) суду не надано.

01.02.2019 позивач подала відповідачу декларацію фізичної особи-підприємця платника єдиного податку за 2018 рік із зазначенням діяльності «Діяльність у сфері права». Вказана декларація прийнята відповідачем без зауважень, що свідчить про підтвердження податковим органом обставин здійснення позивачем підприємницької діяльності з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Відповідач не довів взяття позивача на облік, як платника ЄВ, у встановленому порядку. Суд також врахував не надання доказів щодо виконання відповідачем одночасно при нарахуванні недоїмки функції контролю в частині неподання позивачем звітів ЄВ та несвоєчасної, на його думку, сплати збору в сумі, яка ввійшла до спірних вимог про сплату ЄВ.

Враховуючи встановлені обставини та викладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому наявні підстави стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений нею згідно з квитанцією від 15.02.2019 №5_12 судовий збір у сумі 768,40грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДФС у Черкаській області від 09.11.2018 №Ф-5636-17 та від 04.02.2019 №Ф-5636-17 про сплату боргу з єдиного внеску в сумах відповідно 6549,38 грн. та 9006,56грн.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235; ) на користь ОСОБА_1 (18029, м.Черкаси, вул. Олени Теліги, буд.15/1; РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 23.04.2019.