Справа № 240/336/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
18 квітня 2019 року м. Житомир справа № 240/336/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
Ухвалою від 24.01.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі. Призначено підготовче судове засідання на 13.02.2019.
Відділом документального забезпечення суду 11.02.2019 зареєстровано відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування позову зазначає, що контролюючим органом під час проведення перевірки не досліджувалися обставини, що слугували підставою для формування податкових накладних, оскільки позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення, винесене на підставі висновків акту камеральної перевірки від 20.11.2018 щодо термінів реєстрації податкових накладних. Вказує, що камеральною перевіркою, предметом якої були своєчасність зареєстрованих, позивачем, податкових накладних, встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, то контролюючий орган правомірно виніс оскаржуване повідомлення-рішення та діяв у межах та в спосіб, визначений законодавством України.
У судове засідання, призначене на 13.02.2019 прибув представник позивача (директор Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго") та представник відповідача.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 28.02.2019.
До суду 28.02.2019 надійшло клопотання позивача про перенесення дати розгляду справи у зв'язку із неможливістю участі в судовому засіданні директора КП "Бердичівтеплоенерго".
Згідно протоколу судового засідання від 28.02.2019 представник відповідача прибув до суду, однак враховуючи неявку представника позивача та його клопотання, розгляд справи відкладено на 13.03.2019.
Відділом документального забезпечення суду 13.03.2019 зареєстровано клопотання представників сторін про проведення підготовчого засідання у письмовому провадженні.
Відповідно до протоколу судового засідання від 13.03.2019 суд ухвалив відкласти розгляд справи на 28.03.2019.
До суду 28.03.2019 надійшли клопотання представників сторін про розгляд справи у письмовому провадженні.
Заслухавши пояснення представників сторін, а також зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.
Встановлено, що головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб ОСОБА_1 управління ГУ ДФС у Житомирській області ОСОБА_2 на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20 розділу І, п. 57.2 ст. 57 розділу II, п. 200.10. ст. 200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-У із змінами та доповненнями, у порядку пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, проведено камеральну перевірку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригувань до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за липень, вересень, жовтень, грудень м-ці 2017 року комунальним підприємством «Бердичітеплоенерго» (код ЄДРПО 32794899).
За результатом камеральної перевірки складено ОСОБА_1 від 20.11.2018 №7554/06-30-50-12/32794899 (а.с. 46-50, далі - ОСОБА_1 від 20.11.2018).
Перевіркою граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до них в ЄРПН, визначених відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України встановлено порушення граничних термінів реєстрації ПН/РК .
Вважаючи висновки камеральної перевірки протиправними, податкове повідомлення-рішення, винесене на їх підставі протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Приписами п. 201.1 ст.201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній, - у разі не виправлення помилок у строк від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній, - у разі не виправлення помилок у строк від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній, - у разі не виправлення помилок у строк від 61 до 90 календарних днів;
Суд відмічає, що у даній адміністративній справі спірним є наявність чи відсутність підстав для застосування до Товариства штрафу, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.
Згідно вимог п.198.5. ст. 198 ПК України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Наказом Мінфіну від 31.12.2015, №1307 затверджено форми податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної" (далі - Порядок №1307).
У п. 8 Порядку №1307 вказано, що при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10 - 15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини:
01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);
02 - Складена на постачання неплатнику податку;
03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;
04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;
05 - Складена у зв'язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;
06 - Складена у зв'язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;
07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;
08 - Складена на постачання для операцій, які не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість;
09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;
10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов'язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;
11 - Складена за щоденними підсумками операцій;
12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);
13 - Складена у зв'язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;
14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;
15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.
Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, Порядку №1307 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов'язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17.
Під час розгляду адміністративної справи представник позивача не заперечував, що податкові накладні зареєстровані з порушенням граничних термінів, однак зазначив, що вони не надавались отримувачу (покупцю).
Суд відмічає, що згідно п. 8 Порядку №1307, код причини "02" у податковій накладній означає, складена на постачання неплатнику податку. п. 8 Порядку №1307, код причини "02" у податковій накладній означає, - Складена на постачання неплатнику податку.
Отже, твердження позивача, викладене у позові, що вказані у ОСОБА_1 від 20.11.2018 ПН/РК складені на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість є помилковими.
Окрім того, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що операції, вказані у податкових накладних, що зазначені в ОСОБА_1 від 20.11.2018 не звільнені від оподаткування.
При дослідженні податкових накладних, судом встановлено, що реалізована продукція оподатковується, хоча кінцевому споживачу і не видається податкова накладна.
Враховуючи викладене, суд вважає, що висновки камеральної перевірки, викладені у ОСОБА_1 №7554/06-30-50-12/32794899 від 20.11.2018 є правомірними, оскільки Товариство по спірним пн/рк не звільняється від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, у зв'язку з відсутністю двох обов'язкових складових, так як податкові накладні не надавались отримувачу (покупцю) та, водночас, були складені на постачання товарів/послуг для операцій, які не звільнені від оподаткування.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук