Справа № 1540/3742/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/3742/18
Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта - ОСОБА_1,

представника відповідача - Бойчевої Т.Б.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року, прийняте у відкритому судовому засіданні об 11:08 год. в м. Одесі, повний текст складено та підписано суддею 26.10.2018 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до прокуратури Одеської області про визнання дій протиправними, стягнення компенсації заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати неправомірною відмову прокуратури Одеської області в нарахуванні та виплаті компенсації заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати; стягнути з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_3 компенсацію заробітної плати у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 62955, 42 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, що мають значення, неповне дослідження правової підстави та обґрунтування, на які посилався позивач у позові, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення вимог позивача у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд помилково визначив дату початку нарахування компенсації заробітної плати часом видання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 р., що не відповідає загальним положенням про зобов`язання та час їх виникнення, а також ч.2 ст. 233 КЗпП України та ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та судової практики Верховного Суду України. Апелянт вважає, що його вимоги до прокуратури Одеської області нарахування компенсації втрати частини заробітної плати в розмірі 62955,42 грн. у зв`язку з порушенням відповідачем строків її виплати з визначенням періоду нарахування з часу знаходження у вимушеному прогулі по час примусового виконання постанови Одеського окружного суду від 20.07.2017 року по справі № 815/6557/15 (13.11.2017 року). Є обґрунтованими та справедливими.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що компенсація втрати частини доходів може бути присуджена у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, тож визначальними обставинами для виплати компенсації є лише дати нарахування та виплати вказаних доходів. За таких обставин відповідач вважає, що твердження ОСОБА_3, щодо наявності у нього підстав для нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати є безпідставними. Відповідач зазначив, що у цих правовідносинах розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу має разовий характер та нарахований за судовим рішенням, а тому компенсація, визначена діючим законодавством, до даних коштів не застосовується. З огляду на зазначене, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 119 від 13.04.2006 року позивач був звільнений з органів прокуратури. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2006 року, яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 березня 2007 року, визнав протиправним зазначений наказ, поновлено позивача в органах прокуратури та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.04.2006 р. по 04.12.2006 р. 14488 грн.

За касаційною скаргою прокуратури Одеської області Вищий адміністративний суд України від 16.04.2008 року постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2006 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06.03.2007 р. скасував, справу повернув на новий розгляд.

За результатами розгляду скарги постановою Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24.12.2008 р. скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 16.04.2008 р. скасовано, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2006 р. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06.03.2007 залишено в силі.

На виконання постанови Верховного Суду України від 24.12.2008 р. прокурор Одеської області своїм наказом №112-к від 18.02.2009 р. скасував наказ заступника Генерального прокурора України - прокурора Одеської області №521 від 12.05.2008 року та поновив позивача на службі в органах прокуратури на посаді начальника слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області, та виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2006 р.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року по справі № 815/6557/15 задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до Прокуратури Одеської області про визнання бездіяльності в частині відмови у нарахуванні заробітної плати протиправною, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 05.12.2006 року по 17.06.2007 року,з 13.05.2008р. по 17.02.2009р.

Визнано протиправною бездіяльність прокуратури Одеської області в частині відмови у нарахуванні та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_3 та стягнути з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу:

- з 05.12.2006 року по 17.06.2007 року, який виник у зв'язку з затримкою виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2006 року у розмірі 11034 (одинадцятьтисяч тридцять чотири), 13 грн.

- з 13.05.2008 року по 17.02.2009 року, який виник під час дії наказу заступника прокурора Одеської області №521 від 12.05.2008 року у розмірі 64056 (шістдесят чотири тисячіп'ятдесят шість ), 72 грн., у загальній сумі 75090 (сімдесят п'ять тисяч дев'яносто),85 грн.

Позивач 23.06.2018 року звернувся до Прокуратури Одеської області із заявою про нарахування компенсації на заробітну плату у зв'язку з порушенням строків її виплати.

09.07.2018 року відповідачем було надано відповідь на заяву, в якій зазначено, що виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати індексації не підлягають, оскільки під час визначення їхнього розміру враховується сума індексації, у зв'язку з чим відмовлено в задоволенні заяви позивача.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятої відмови, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в даному випадку нараховані (перераховані) позивачу кошти були виплачені у період, менший ніж за один календарний місяць, то судом не встановлено підстав для виплати компенсації, у зв`язку з чим дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (стаття 1).

Згідно з ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (стаття 2).

Згідно із статтею 3 зазначеного Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 4 вказаного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"Кабінетом Міністрів України 21.02.2000 прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (надалі - Порядок № 159).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з аналізу норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме: заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата) не повинні носити разового характеру; 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Отже, компенсація втрати частини доходів може бути присуджена у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Тож визначальними обставинами для виплати компенсації є лише дати нарахування та виплати вказаних доходів.

Судом встановлено, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року по справі №815/6557/15, залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 року, набрала законної сили 17.10.2017 року.

На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року по справі №815/6557/15 ГУ ДКСУ в Одеській області року позивачу нараховано (перераховано) заробітну плату. Дата проведення вищевказаного списання - 13.11.2017. року.

Даним перерахунком (виплату, утримання) заробітної плати позивачу нараховано заробітну плату за період вимушеного прогулу з 05.12.2006 по 17.06.2007 року та за період з 13.05.2008 року по 17.02.2009 року у сумі 75090, 85 грн.

Нараховану (перераховану) суму виплачено позивачу у листопаді 2017 року, що не заперечується позивачем.

В той же час компенсація передбачена у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати громадянам нарахованих доходів (стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати").

Колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що оскільки в даному випадку нараховані (перераховані) позивачу кошти були виплачені у період, менший за один календарний місяць, то судом не встановлено підстав для виплати компенсації.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, що при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 336/4675/17 (номер в ЄДРСР 72364727) та у справі № 522/5664/17 (номер в ЄДРСР 72364307), основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.04.2019 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов