Справа № 1540/3334/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/3334/18

Категорія: 6.3. Головуючий в І інстанції: Бойко О.Я.

Дата та місце ухвалення рішення: 11.10.2018 р. м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

за участю: секретаря - Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року по справі за позовом Мисливсько-рибальського підприємства «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» до Державного реєстратора Державного підприємства Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою Самодурової Наталі Валеріївни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування запису, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року Мисливсько-рибальське підприємство «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Державного підприємства Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою Самодурової Н.В., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування запису про право власності: 25913593, внесеного на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40838360 від 26.04.2018 року, прийнятого Державним реєстратором Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Самодуровою Н.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26.07.2007 р. на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ №944335 від 14.02.2007 р., виданого виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтерновського району Одеської області на підставі рішення №87 від 10.11.2005 р., за Мисливсько-рибальським підприємством «Сокіл» Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України було зареєстровано право власності на Чабанський будинок рибалки за адресою: Одеська область, Лиманський район, смт. Чорноморське, вул. Рибацька, буд.1; реєстраційний номер майна 17839103.

Однак, 23.04.2018 року державним реєстратором Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Самодуровою Н.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності: 25913593 на зазначене вище нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40838360 від 26.04.2018 р., та вказано власником - Державу в особі Міністерства оборони України. Підставою виникнення права власності вказано: постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 р., постанову Вищого господарського суду України від 05.08.2015 р., рішення Господарського суду Одеської області від 11.03.2015 р. по справі №6/63-10-1719.

Позивач вважає, що запис про право власності: 25913593, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси подали апеляційні скарги, в яких посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Міністерство оборони України посилалось на те, що державний реєстратор відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» самостійно не скасовує свідоцтва про право власності, не визнає їх недійсними, а здійснює реєстраційні дії на підставі наданих заявником правовстановлюючих документів шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав. Всі реєстраційні дії направлені на виконання встановленого Законом порядку реєстрації, проте не носять самостійного правовстановлюючого характеру.

Апелянт вважає, що рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності прийнято на підставі рішень судів, якими визнано право власності на розглядуваний об'єкт нерухомого майна за державою в особі Міністерства оборони України, що відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, на момент прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію були відсутні підстави, передбачені ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для відмови у проведенні такої реєстрації. Існування свідоцтва про право власності від 14.02.2007 року серії ЯЯЯ № 944335 не перешкоджало реєстрації визнаного права державної власності в особі Міністерства оборони України на підставі рішення суду.

В своїй апеляційній скарзі Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси посилався на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 11.03.2015 р. по справі №6/63-10-1719, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2015 року, було задоволено позов військового прокурора Одеського гарнізону, пред'явлений в інтересах Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до Чорноморської селищної ради, Мисливсько-рибальського підприємства «Сокіл» та визнано незаконним та скасовано рішення Чорноморської селищної ради від 10.11.2005 року та визнано за державою в особі Міністерства оборони України право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: Одеська область, Лиманський район, смт. Чорноморське, вул. Рибацька, буд.1.

Зазначене, на думку апелянта, свідчить про те, що право власності мисливсько-рибальського підприємства «Сокіл» на вищевказане нерухоме майно набуто неправомірно, чим порушено право власності держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України на вказане нерухоме майно.

З огляду на все вищевикладене, апелянти просили скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог.

В ході розгляду даної адміністративної справи судом першої інстанції встановлено, що 26.07.2007 року, на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ №944335 від 14.02.2007 року, виданого виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області на підставі рішення №87 від 10.11.2005 р. за Мисливсько-рибальським підприємством «Сокіл» Південної регіональної організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України було зареєстровано право власності на Чабанський будинок рибалки за адресою: Одеська обл., Лиманський р., смт. Чорноморське, вул. Рибацька, буд.1; реєстраційний номер майна 17839103, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності нерухомого майна (а.с.11).

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.03.2015 року у справі №6/63-10-1719 було визнано незаконним та скасовано рішення Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 10.11.2005 р. №87 «Про видачу дозволу на виготовлення технічної документації на будівлі та споруди, які стоять на балансі мисливсько-рибальського підприємства «Сокіл» Південної регіональної організації товариства військових мисливців та рибалок Збройних Сил України і розміщенні на території Чабанського будинку рибалки», а також визнано за державою Україна в особі Міністерства оборони України право власності на нерухоме майно Чабанського будинку рибалки.

За вказаним судовим рішенням визнано право власності держави в особі Міністерства оборони України, на об'єкти нерухомості, розташовані на території Чабанського будинку рибалки.

23.04.2018 року Державним реєстратором Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Самодуровою Н.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності: 25913593 на нерухоме майно Чабанського будинку рибалки за адресою: Одеська обл., Лиманський р., смт. Чорноморське, вул. Рибацька, буд.1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40838360 від 26.04.2018 р., власник Держава в особі Міністерства оборони України.

Підставою виникнення права власності вказано: постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 р., постанову Вищого господарського суду України від 05.08.2015 р., рішення Господарського суду Одеської області від 11.03.2015 р. по справі №6/63-10-1719 (а.с.17).

Не погоджуючись з правомірністю внесення державним реєстратором вказаного запису, позивач оскаржив дії відповідача до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно норм ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст. 4 КАС України адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

При цьому, під публічно-правовим спором розуміється спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Ч. 2 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об'єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Ужитий у ч. 1 ст. 19 КАС України термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Мисливсько-рибальське підприємство «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» оскаржило до адміністративного суду дії суб'єкта владних повноважень (державного реєстратора), пов'язані з реєстрацією в ЄДР речових прав на нерухоме майно (реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна), посилаючись при цьому на недотримання цим суб'єктом положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки реєстраційні дії вчинено при наявності суперечностей між вже зареєстрованими речовими правами та заявленими речовими правами на нерухоме майно.

У цій справі позивач просить захистити свій приватний інтерес шляхом скасування запису державного реєстратора, вчиненого на підставі прийнятого ним рішення, та припинення права власності держави в особі Міністерства оборони України на спірне нерухоме майно.

При чому, визнання скасування запису щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача на таке нерухоме майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Таким чином, скасування запису державного реєстратора з проведення реєстраційних дій за рішеннями судів про визнання за державою в особі Міністерства оборони України права власності на спірне майно, обов'язково буде впливати на майнові права тієї особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано.

Колегія суддів вважає, що даний спір стосується не стільки правомірності дій та рішень державного реєстратора, скільки приватного інтересу позивача: права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: Одеська область, Лиманський район, смт. Чорноморське, вул. Рибацька, буд.1, а тому дії державного реєстратора з реєстрації речових прав на нерухоме майно у цих відносинах є похідними.

Велика Палата Верховного Суду, приймаючи у подібних правовідносинах постанову від 04.09.2018р. у справі № 823/2042/16, прийшла до висновку, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження, а тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір не пов'язаний із захистом прав Мисливсько-рибальського підприємства «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд вказаної справи в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад сторін у справі, колегія суддів вважає помилковим розгляд судом першої інстанцій цього спору як публічно-правового в порядку адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини мають вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю у зв'язку з неналежністю розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом Мисливсько-рибальського підприємства «Сокіл» громадської організації «Військово-мисливське товариство «Південь» до Державного реєстратора Державного підприємства Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою Самодурової Наталі Валеріївни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування запису - закрити.

Роз'яснити позивачу, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 22.04.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька