Справа № 160/3509/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
19 квітня 2019 р.Справа №160/3509/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДОМІНАТ до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови, -
18.04.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю ДОМІНАТ звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 12.03.2019 року №UА110000/2019/100011/2;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 12.03.2019 року №UA110000/2019/100013/2;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 01.03.2019 року № UА110000/2019/100009/2;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 12.03.2019 року №UА110000/2019/100012/2;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 20.02.2019 року №UА110000/2019/100007/2;
Разом з позовною заявою представник позивача надав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити Дніпропетровській митниці ДФС до закінчення розгляду справи по суті та набрання рішення суду по справі законної сили перераховувати надану ТОВ ДОМІНАТ фінансову гарантію у сумі 145 351,46 грн. з рахунку Дніпропетровської митниці ДФС до Державного бюджету України у якості митних платежів.
В обґрунтування заяви зазначено, що з урахуванням прийнятих Дніпропетровською митницею ДФС рішень про коригування митної вартості товарів, які є предметом оскарження у цій справі, та згідно з частиною 7 статті 55 Митного кодексу України, ТОВ ДОМІНАТ, з метою випуску товарів у вільний обіг, сплатило фінансову гарантію у розмірі 145 351,46 грн., які перераховані позивачем на відповідний рахунок митниці. У відповідності до положень розділу Х Митного кодексу України після спливу встановленого 90-денного строку митниця перераховує надані суми фінансових гарантій до державного бюджету. На думку представника позивача, оскільки подання до суду позову та відкриття провадження не зупиняють дію оскаржуваних рішень, а строк дії фінансової гарантії не може перевищувати 90 днів, відповідач по спливу 90 - денного терміну перерахує суму наданої фінансової гарантії до державного бюджету, та при задоволенні позовних вимог судом, для відновлення прав та інтересів ТОВ «ДОМІНАТ» необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Представник позивача вважає необхідним забезпечити позов таким заходом. Представник позивача зазначив, що у разі перерахування сум фінансової гарантів до державного бюджету, та у разі задоволенні позовних вимог, ці кошти будуть обліковуватись як надміру сплачені. Відповідно до пункту 43.4-1 статті 43 Податкового кодексу України у разі повернення надміру сплачених податкових зобов'язань з ПДВ, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування ПДВ, такі кошти підлягають поверненню виключено на рахунок платника в системі електронного адміністрування ПДВ та є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200 Податкового кодексу України, та погашення податкового боргу з ПДВ.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає здійснити розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішення, дією, бездіяльністю.
Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен врахувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2019 року, 28.02.2019 року та 11.03.2019 року під час ввезення на митну територію України партій товару відповідно до контракту №2019-01/1 від 08.02.2019 року (контракт укладений між позивачем та ТОВ СТАЛЬТРУБКОМПАНІ, м. Мінськ, Республіка) позивач здійснив його декларування, подавши Дніпропетровської митниці ДФС в порядку електронного декларування відповідні митні декларації: №UA110080/2019/300701 від 19.02.2019 року; №UA110080/2019/001786 від 28.02.2019 року, №UA110080/2019/001943 від 11.03.2019 року; №UA110080/2019/001942 від 11.03.2019 року; №UA110080/2019/001944 від 11.03.2019 року.
Частиною 7 статті 55 Митного кодексу України визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів, за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи, випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Із заяви представника позивача вбачається, що ТОВ "ДОМІНАТ" сплачено на рахунок Дніпропетровської митниці ДФС фінансову гарантію у розмірі 145 351,46 грн.
Згідно з частиною 8 статті 55 Митного кодексу України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Частиною 9 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів, орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Відповідно до частини 9 статті 313 Митного кодексу України порядок внесення грошової застави та її повернення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Частинами 1 та 3 статті 301 Митного кодексу України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Так, пунктами 43.3 - 43.5 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру) утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річищ оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність рішень чи дій митниці, які призвели до надмірної сплати сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених статтею 301 Митного кодексу України, статтею 43 Податкового кодексу України, Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 року № 1146, Порядком повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643.
Отже, вищевказаними нормами законодавства визначено порядок повернення надмірно сплачених митних платежів до державного бюджету, а тому, у разі задоволення позовних вимог у даній справі, позивач має право скористатися таким порядком та повернути кошти, сплачені як фінансові гарантії.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ДОМІНАТ про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки встановлені статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч.1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1