Справа № 160/3426/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
19 квітня 2019 р.Справа №160/3426/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Боженко Н.В., розглянувши в м. Дніпрі в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МРЦ БРЕНД" про забезпечення адміністративного позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МРЦ БРЕНД" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
16 квітня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МРЦ БРЕНД" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу.
В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що відповідач приступив до виконання оскаржуваного наказу та замість нормальної господарської діяльності позивач вимушений не заплановано невідкладно готувати документи, директор не можу відправитися у відрядження, головний бухгалтер має бути відізваний з чергової відпустки, де вона на цей час знаходиться і все це без законних підстав для позапланової перевірки.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частина 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.
Дослідивши наявні матеріали справи, слід дійти висновку, що на час розгляду заяви про забезпечення позову ТОВ "МРЦ БРЕНД" не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності таких обставин.
Більш того, слід зазначити, що нормами Податкового кодексу України передбачене право платника податків для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки у разі якщо платник вважає, що наказ на проведення перевірки оформлений з порушенням вимог податкового законодавства України.
Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
За таких обставин, суддя вважає, що заява ТОВ "МРЦ БРЕНД" про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МРЦ БРЕНД" про забезпечення позову - відмовити.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складений 19 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1