Справа № 363/1355/19
Суддя: Рудюк О. Д.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

04.04.19 363/1355/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

перекладачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді справу за адміністративним позовом Вишгородського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби м. Києві та Київській області до громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда про затримання з метою забезпечення примусового видворення,

встановив:

16 квітня 2019 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшов адміністративний позов Вишгородського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда про затримання з метою ідентифікації особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусового видворення за межі території України, в якому позивач просить затримати з метою ідентифікації громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда (TCHIKHVARIA DAVIT), ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням останнього в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на строк, необхідний для ідентифікації вищезазначеної особи, але не більш як на шість місяців; примусово видворити з території України громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда (TCHIKHVARIA DAVIT), ІНФОРМАЦІЯ_1, допустити негайне виконання рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 квітня 2019 року під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері працівниками Вишгородського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в м. Вишгород по вул. Кургузова, 3 виявлено громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда (TCHIKHVARIA DAVIT), ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на території України без наявних законних підстав, які б надавали йому правил законно перебувати на території України на визначений термін.

В результаті проведення перевірки наявних у громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда (TCHIKHVARIA DAVIT), ІНФОРМАЦІЯ_1 документів встановлено, що останній знаходиться на території України без будь - яких законних підстав.

На момент проведення перевірки, документи, які б підтверджували особу та законність його перебування на території України не встановлено.

Зі слів громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда (TCHIKHVARIA DAVIT), ІНФОРМАЦІЯ_1, документи на отримання посвідки на тимчасове проживання або дозволу на імміграцію в Україну не оформляв, до міграційної служби з метою для надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту також не звертався. Для оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні не звертався, необхідних документів не надав. З заявою про добровільне повернення до країни походження також не звертався.

03 квітня 2019 року, в судовому засіданні представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, посилаючись на те, що 02 квітня о 13-20год. відповідачем надано позивачу його паспортний документ громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 на імя ОСОБА_2 Давіда (TCHIKHVARIA DAVIT), ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт 17АВ66279 від 15.05.2018 року. Оскільки відповідачем надано паспорт, що засвідчує його особу позивач просить затримати з метою забезпечення примусового видворення з території України громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда (TCHIKHVARIA DAVIT), ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на строк, необхідний для забезпечення видворення за межі території України, але не більш як на шість місяців.

В судовому засіданні представник позивача просив затримати громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда (TCHIKHVARIA DAVIT), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення примусового видворення з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, необхідний для забезпечення видворення за межі території України.

Представник відповідача та відповідач заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити у задоволені позову. Відповідач посилається на те, що, має намір добровільно виїхати з території України, вказуючи, що має квиток до ОСОБА_7, з виліт з аеропорту «Бориспіль» 12.04.2019 року. Крім того, вказує, що був притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, у вигляді штрафу, який був сплачений.

Заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд приходить до наступного.

02 квітня 2019 під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю виконання законодавства в міграційній сфері працівниками Вишгородського РВ ЦМУДМС в м. Києві та Київської області виявлено громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда, який перебуває на території України без наявних законних підстав, які б надавали йому права перебувати на території України.

02 квітня 2019 року за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда (TCHIKHVARIA DAVIT), ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР ЦМУ № 001118 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 02 квітня 2019 року ПР ЦМУ № 001118 відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Відповідно до копії квитанції № 37588840 від 04 квітня 2019 року відповідачем сплачено адміністративний штраф у розмірі 3 400грн.

Частиною 3 статті 3 розділу І Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ (Далі - Закон № 3773), передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобовязані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону № 3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 1 статті 9 розділу II Закону № 3773 визначено, що іноземці та особи без громадянства вїжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до ч. 1 ст. 16 розділу II Закону № 3773, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які вїжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 16 статті 4 Закону № 3773 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які вїхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на вїзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно частини 4 статті 4 Закону № 3773 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 21 розділу II Закону № 3773, вїзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ч. 1 ст. 23 розділу III Закону № 3773, нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обовязок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у звязку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 3773 - іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України).

Згідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Що стосується позовних вимог, щодо затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда (TCHIKHVARIA DAVIT), ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 289 КАС України, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення, яким затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

На виконання абз. 3 п. 3 розд. IV «Прикінцеві положення» Закону № 3773 та Типового положення, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція № 141).

Згідно з пункту 12 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Таким чином, затримання іноземця або особи без громадянства та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливо також з метою ідентифікації, однак з обовязковим забезпеченням примусового видворення з України.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 (TCHIKHVARIA DAVIT), ІНФОРМАЦІЯ_1, має документ (паспорт), що дає право добровільно виїхати з України. Крім того, має авіаквиток з вилітом 12 квітня 2019 року з Борисполя до Тбілісі.

Понад те, у суду не має обґрунтованих підстав для висновків, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, у разі постановлення такого, та буде перешкоджатиме проведенню процедури видворення або існує ризик його втечі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, як визначено частиною 1 статті 77 КАС України, та згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У відповідності до ст. 254 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Згідно ч. 1 ст. 7 КАСУ, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод затримання виправдане лише доти, поки провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не лише покладає на державу зобовязання законодавчо визначити підстави позбавлення волі, а також містить вимоги щодо якості закону, на основі якого таке позбавлення волі може здійснюватись. Так, у справі ОСОБА_1 проти Франції (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі Дугуз проти Греції Європейський суд постановив, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Аналізуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що затримання іноземців та осіб без громадянства можливе лише за наявності підстав вважати, що такі особи не мають документа, що дає право на виїзд з України, ухилятимуться від виконання рішення про примусове видворення, перешкоджатимуть проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі таких осіб.

Крім цього судом враховується, що відповідач з'являвся в судове засідання 02 квітня 2019 року, 03 квітня та 04 квітня 2019 року добровільно без жодного примусу.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог не встановлені.

Керуючись статтями ч. 3 ст. 243, 288, 289 КАС України, суд, -

вирішив:

В адміністративному позові Вишгородського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби м. Києві та Київській області до громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_2 Давіда про затримання з метою забезпечення примусового видворення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк