Справа № 540/359/19
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/359/19
14 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника третіх осіб - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Херсонської міської ради, за участю третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення в частині,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Херсонської міської ради (далі - відповідач), за участю третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.11.2018 року № 1733 в частині надання громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. та

Ухвалою від 26.02.2019 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи, судове засідання призначене на 26.03.2019 року о 10:00 год.

Ухвалою від 26.03.2019 року розгляд справи відкладений на 18.04.2019 року о 10:00 год.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що ОСОБА_3 є співвласником житлового будинку за адресою: м. Херсон, вул. Тираспольська, 40. Відповідач листом від 13.12.2018 року відмовив позивачу та іншим співвласникам будинку 40 - ОСОБА_6, ОСОБА_7 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 160 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), прилеглої до житлового будинку по вул. Тираспольській, 40, з підстав невідповідності ділянки затвердженій містобудівній документації, а саме: запитувана земельна ділянка розташована в кварталі зони садибної житлової забудову Ж-1, є існуючим проїздом - територією зального користування. Втім, рішенням відповідача від 30.11.2018 року № 1733 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наданий дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність, спільну сумісну власність та в оренду забудованих земельних ділянок. Позивач вважає незаконним рішення відповідача в частині надання дозволу третім особам на розробку проекту землеустрою, оскільки земельна ділянка площею 581 кв. м, яку ОСОБА_5 мають намір отримати в оренду, віднесена до земель загального користування, а тому не може бути відведена для обслуговування житлового будинку.

11.04.2019 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, посилаючись на наступне. Не відповідає дійсності твердження позивача про необхідність відмови третім особам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у спільну сумісну власність земельної ділянки, площею 1000 кв. м для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по вул. Тираспольській, 46, та в оренду розміром 580 кв. м, оскільки вказані земельні ділянки не належать до земель загального користування. Так, відповідно до рішення виконкому Херсонського Бюро ОСОБА_8 депутатів трудящих від 07.09.1958 року № 964 за будинком № 24 (зараз № 46) по вул. Тираспольській зареєстрована земельна ділянка розміром 1580 кв. м. Тобто заявлена ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у власність земельна ділянка вже перебувала у їх користуванні у передбаченому чинним законодавством порядку ще з 1958 року, а тому не увійшла та не могла увійти до Генерального плану м. Херсона, як землі загального користування. За наведених обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третіх осіб у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснивши, що позивач нічим не підтверджує своє право власності на 6/100 домоволодіння за адресою: м. Херсон, вул. Тираспольській, 40, відтак у ОСОБА_3 відсутнє нерухоме майно для обслуговування якого необхідно виділити земельну ділянку, що знаходиться між будинками № 40 та 48. Отже, надання третім особам дозволу на розробку проекту землеустрою ніяким чином не порушує права позивача. Крім того зазначив, що єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути невідповідність розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схеми землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань їх використання. Будь-які вказані порушення у наданій третіми особами документації були відсутні. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

02.10.2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до виконавчого комітету Херсонської міської ради із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 1000 кв. м та в оренду 580 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по вул. Тираспольська, 46.

30.11.2018 року рішенням XXV сесії Херсонської міської ради VII скликання № 1733, вирішено надати дозвіл громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність, спільну сумісну власність та в оренду забудованих земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) за списком згідно з додатком, за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (№ 29) із земель комунальної власності, за адресою: м. Херсон, вул. Тираспольська, 46 надається у власність земельна ділянка площею 1000 кв. м та у оренду - 581 кв. м.

13.12.2018 року Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради листом № 114-29536-15 відмовив ОСОБА_3Г, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 160 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), прилеглої до житлового будинку по вул. Тираспольській, 40, з причин невідповідності ділянки затвердженій містобудівній документації, а саме: відповідно до Плану зонування території міста Херсона, затвердженого рішенням міської ради від 20.02.2015 року № 1724, запитувана земельна ділянка розташована в кварталі зони садибної житлової забудову Ж-1, однак є існуючим проїздом (територією зального користування).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Так, судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2019 року, ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 6/100 домоволодіння № 40 по вул. Тираспольській в місті Херсоні.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить на праві спільної власності будинок № 46 по вул. Тираспольській в місті Херсоні.

І позивач, і треті особи вважають, що мають право на отримання спірної земельної ділянки для обслуговування своїх домоволодінь.

Отже, у справі, що розглядається, позивач оспорює рішення відповідача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо надання у власність та оренду земельних ділянок, які на праві користування мали б належати і позивачу, і мешканцям будинків 48, 50 по вул. Тираспольській.

За змістом статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно із п. "б" ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 12 Земельного кодексу України передбачає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

З урахуванням наведеного, при здійсненні повноважень власника землі Херсонська міська рада є рівноправним субєктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

Отже, питання надання органами місцевого самоврядування у власність чи користування земельних ділянок громадянам лежить у площині приватних відносин, які виникають між міською радою як власником земельної ділянки комунальної власності та субєктом, якому вказана ділянка передається.

Зважаючи на вказані вимоги ЗК України та ЦК України суд зазначає, що змістом позовних вимог позивача є не оскарження рішення органу місцевого самоврядування, а захист свого майнового права на конкретну земельну ділянку, яка розташована між житловим будинком, що належить ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5.

Тобто змістом спору є не процедура проходження заяви та прийняття рішення суб'єктом владних повноважень, який є одночасно і власником земель комунальної власності, а реалізація права на безоплатне набуття у власність чи користування земельної ділянки для обслуговування об'єкта нерухомого майна, що вже перебуває у власності позивача та третіх осіб.

За правилами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС).

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС).

Із аналізу наведених вище норм слідує, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

У свою чергу публічно-правовий спір виникає в разі порушення суб'єктом владних повноважень суб'єктивних публічних прав і законних інтересів суб'єктів приватного права.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів. Втім, участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Беручи до уваги те, що між сторонами виник спір з приводу володіння та користування земельною ділянкою, а позивач має майновий інтерес щодо конкретного об'єкта нерухомого майна - земельної ділянки, суд дійшов висновку про існування спору про право цивільне, який не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні висновки щодо рогляду даної категорії спорів у порядку цивільного судочинства викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 826/8018/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною 6 ст. 143 КАС України визначено, що у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір витрат.

Керуючись ст. 238, 243, 248 КАС України, суд, -

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, 73003, м. Херсон, вул. Тираспольська, 40) до Херсонської міської ради (, 73000, м. Херсон, просп. Ушакова, 37), за участю третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення в частині.

Роз'яснити позивачеві, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції цивільного судочинства.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 19 квітня 2019 року.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 109020100