Справа № 381/1228/19
Суддя: Соловей Г. В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 1 роти патрульної поліції у місті Бориспіль управління Патрульної поліції Київської області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ

25.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що 20.03.2019 року рухаючись по автодорозі Київ-Харків у Баришівському районі Київської області його було зупинено інспектором поліції у м. Бориспіль ОСОБА_2 та винесено постанову серії ЕАВ № 100145 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Постанова була винесена за пошкоджене вітрове скло. Позивач намагався пояснити інспектору, що відправляючись з Автостанції на склі ніякого сколу не було, а вже рухаючись по жахливому відрізку дороги. з-під колес фури, яка їхала попереду, вилетів камінець який влучив у вітрове скло, що і спричинило даний скол.

Звертає увагу суду на той факт, що винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.03.2019 року не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. Працівник поліції не мав права притягати його до адмінвідповідальності без доказів та без зясування всіх обставин справи. Відповідачем фактично не зафіксовано порушення ПДР, яке б доводило його, позивача вину. Звинувачення не може ґрунтуватись лише на припущеннях працівника патрульної поліції.

Також вказує, що інспектор не взяв до уваги його пояснення про те, що він не згоден з вказаними в постанові даними, що маленька тріщина на вітровому склі знаходиться взагалі не в зоні дії склоочисників, крім того не погіршує прозорість та не обмежує оглядовість з місця водія, у звязку з чим, вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим, а тому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 20.03.2019 року, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2019 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не зявився, 03.04.2019 року, електронною поштою надіслав до суду відзив, згідно якого вважає твердження позивача, викладені у позові хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що ним 20.03.2019 року ухвалено постанову серії ЕАВ № 100145 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. Водій керував транспортним засобом у якого на вітровому склі був скол в зоні роботи склоочисників, чим порушив п.п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п.31.1 ПДР України. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектор належним чином представився, пояснив причину зупинки та перевірки документів, позивачу були розяснені права та обовязки, порядок та строки оскарження постанови та наслідки несплати штрафу. Скористатися будь-яким з прав позивач бажання не виявив. Факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, було зафіксовано нагрудними відеореєстратором інспектора патрульної поліції. Твердження позивача про те, що він не порушував ПДР України повністю не відповідають дійсності та обставинам справи. Також звертає увагу суду, на ту обставину, що тріщина вітрового скла уже була засверлена, щоб запобігти її подальшого розходження. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 2 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчиненні адміністративного правопорушення. Розглядаючи дану справу, діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. За таких обставин, просить відмовити у позові.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

При розгляді справи судовом встановлено, що згідно постанови серії ЕАВ № 100145 від 20.03.2019 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 680 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 20.03.2019 року о 12:00 год, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Safari HD12», н.з. АІ 6963 НМ, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, мав технічну несправність, а саме: скол на вітровому склі в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.1 ПДР України та ДСТУ 3649-2010.

Відповідно до ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Пунктом 31.1 ПДР України передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з ст. 23 Закону України від 05 червня 2014 року № 1315-VII «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах (ч. 1 ст. 23). Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов'язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами (ч. 2 ст.23).

ДСТУ 3649:2010 НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 1 розділу «Вимоги до інших елементів конструкції» визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

У п. 1.3.1 Вимог, затвердженим Наказом № 710, передбачено, що національним стандартом, зокрема є ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

Пунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 передбачено, що на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Згідно з ч. 2 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стані обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що транспортні засоби (далі ТЗ) повинні відповідати національним стандартам в галузі дорожнього руху, відповідно до яких забороняється експлуатація ТЗ за наявності тріщин в зоні роботи склоочисників.

При цьому, недодержання водіями ТЗ, які використовуються для перевезення пасажирів, вказаних стандартів є порушенням п. 31.1 ПДР та, як наслідок, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Перевіряючи доводи позивача та заперечення відповідача, суд встановив, що автобус «Safari HD12», номерний знак НОМЕР_1, використовується позивачем для надання послуг з перевезення пасажирів.

Під час зупинки 20.03.2019 року вказаного ТЗ відповідачем було виявлено наявність на його лобовому склі тріщини в зоні роботи склоочисників, що кваліфіковано як порушення п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, п. 31.1 ПДР і саме за це правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 2 ст. 121 КУпАП, накладеного постановою від 20.03.2019 року серії ЕАВ № 100145.

В судовому засіданні були відтворені та дослідженні матеріали відеофіксації з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, з якого вбачається, що дійсно ОСОБА_1 порушив вимоги п. 31.1 ПДР України та п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Посилання позивача на те, що наявна тріщина на лобовому склі автобуса не є технічною несправністю, з якою експлуатація його забороняється, - суд до уваги не приймає, оскільки за ч. 2 ст. 121 КУпАП відповідальність передбачено як керування автомобілем з технічними несправностями, з якими експлуатація забороняється, так і за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Отже, позивач здійснював керування та експлуатацію автобуса «Safari HD12», номерний знак НОМЕР_1, знаходячись на маршруті, з порушенням ДСТУ 3649-2010 п.6.8.5, оскільки керував автобусом з тріщиною вітрового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 31.1 ПДР, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Суд, звертає увагу на те, що вказана постанова містить належну кваліфікацію виявленого адміністративного правопорушення, відповідну мотивацію: за що позивача притягнуто до відповідальності, повно та всебічно відображає обставини справи про адміністративне правопорушення, при її винесені відповідачем було роз»яснено позивачу його права та обовязки, порядок та строки оскарження постанови та наслідки несплати штрафу. Разом з тим, будь-яким з прав скористатися позивач бажання не виявив. Частиною 1 статті 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Частиною 2 ст. 162 КАС України, адміністративному суду надано повноваження щодо прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком), яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, оскільки постанова інспектора патрульної поліції у місті Бориспіль управління Патрульної поліції Київської області ОСОБА_2про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, є законною, обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 2,8,9,72-77,162,241-246,250,262,286,292,295 КАС України, на підставі ст. 7,121, 251,258, 283, 284, 293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент.номер - НОМЕР_2, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_2 до Інспектора 1 батальйону 1 роти патрульної поліції у місті Бориспіль управління Патрульної поліції Київської області ОСОБА_2, місцезнаходження: Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, 4 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Г.В. Соловей