Справа № 520/469/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

17.04.2019 р. справа №520/469/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кіт С.В.,

представника позивача - Малахової Ю.А.,

представника відповідача - Потапенко І.О.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Геосат Плюс" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 12.12.2018р. №1,-

встановив:

Ухвалою суду від 21.01.2019р. прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 14.03.2019р. продовжено проведення підготовчого провадження на 30 днів. Ухвалою від 03.04.2019р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17.04.2019р.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Геосат Плюс" (далі за текстом - позивач, ТОВ, Товариство, платник) у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 12.12.2018р. №1.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що не вчиняв викладеного у тексті акту перевірки податкового правопорушення. Стверджував, що спірне рішення суб'єкта владних повноважень вмотивовано помилковими судженнями, а факт вчинення податкового правопорушення є вигаданим. Наголошував, що при справлянні ПДВ неухильно дотримувався вимог закону. Посилаючись на ці міркування, представник позивача у судовому засіданні просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Головне управління ДФС у Харківській області з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що проведеною перевіркою не підтверджено реальності господарських зносин між платником та контрагентами-продавцями з огляду на відомості податкової інформації відносно останніх, а також існування кримінальних проваджень за подією створення і діяльності контрагентів. Стверджував, що було встановлено факт відсутності реального здійснення господарських операцій з поставки товару. Посилаючись на ці міркування, представник відповідача у судовому засіданні просив суд прийняти рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що з 01.10.2018р. по 05.10.2018р. працівниками контролюючого органу - ГУ ДФС у Харківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Геосат Плюс" з питань дотримання податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «ВФ Агро Терра» за жовтень 2016р., з ТОВ «Укрпром-обладнання» за липень 2017р., з ТОВ «Манхетн-Сервіс» за лютий 2018р., з ТОВ «Омега Некст Груп» за лютий 2018р., з ТОВ «Зета Прайм» за грудень 2017р., з ТОВ «Аталант Ніко» за липень 2017р., з ТОВ «Інкомглобал Альянс» за грудень 2017р., з ТОВ «Мілт» за липень 2017р., з ТОВ «Амегатехнозерн» за січень 2018р.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 12.10.2018р. №4278/20-40-14-11-11/24337508 (далі за текстом - Акт).

В тексті Акту викладені судження контролюючого органу про вчинення особою низки податкових правопорушень, а саме (у співвідношенні з предметом спору): п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. внаслідок чого завищено податковий кредит на суму ПДВ 818.011,00грн., в т.ч. в жовтні 2016р. у сумі 22.594,00 грн., в липні 2017р. у сумі 65.966,00грн., в серпні 2017р. у сумі 43.866,00грн., в січні 2018р. у сумі 10.694,00грн., в лютому 2018р. у сумі 674.891,00грн., що призвело до заниження податку на додану вартість до сплати на суму ПДВ 818.011, грн., в т.ч. жовтні 2016р. у сумі 22.594,00 грн., в липні 2017р. у сумі 65.966,00 грн., в серпні 2017р. у сумі 43.866,00грн., в січні 2018р. у сумі 10.694,00грн., в лютому 2018р. у сумі 674.891,00 грн.

12.12.2018р. з посиланням на Акт владним суб'єктом - ГУ ДФС у Харківській області були прийнято податкове повідомлення-рішення №1 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1.022.530,75 грн. (основний платіж - 818.011,00 грн., штраф - 204.502,75 грн.).

Як з'ясовано судом, фактичні мотиви рішення контролюючого органу про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у даному конкретному випадку ґрунтуються на: 1) узагальнення податкової інформації, 2) відомості судових актів у досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні, 3) пояснення засновника, директора, бухгалтера «ТОВ «ВФ Агро Терра», 4) Єдиний реєстр податкових накладних, 5) відсутність оборотно-сальдових відомостей, актів прийому-передачі товару, документів щодо здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт у пунктах завантаження/розвантаження товару, сертифікатів відповідності, паспорту якості, паспорту продукції чи інших документів, які підтверджують, що якість придбаного товару відповідає затвердженим стандартам, 6) не надання у повному обсязі ТТН та складення ТТН з порушенням порядку їх заповнення, 7) відсутність згоди ТОВ «Геосат Плюс» на передачу своїх зобов'язань та прав контрагента третій стороні.

Оцінюючи юридичну спроможність цих мотивів владного суб'єкта, суд зазначає, наступне.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) Європейським судом з прав людини фактично надане тлумачення змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та принципу верховенства права, згідно з яким (слід розуміти - тлумаченням) національне законодавство має бути чітким та узгодженим, відповідати вимозі "якості" закону, забезпечувати адекватний захист осіб від свавільного втручання у права заявника, а у разі протилежного (тобто у разі неоднозначного трактування норми права) підлягає застосуванню найбільш сприятливий для невладного суб'єкта підхід.

Визначаючись з приводу кваліфікації як доказу вчинення особою податкового правопорушення складеного контролюючим органом офіційного письмового документа - Узагальнення податкової інформації (Опрацювання податкової інформації, Зведеної податкової інформації тощо) щодо контрагентів позивача: ТОВ «ВФ Агро Терра», ТОВ «»Укрпром-обладнання», ТОВ «Манхетн-Сервіс» , ТОВ «Омега Некст Груп», ТОВ «Зета Прайм», ТОВ «Аталант Ніко», ТОВ «Інкомглобал Альянс», ТОВ «Мілт», ТОВ «Амегатехнозерн», суд зазначає, що створення цього письмового документа відбувається поза межами ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк згідно з приписами ст.ст.20, 62, 75-86 Податкового кодексу України способами здійснення податкового контролю є виключно перевірки та звірки.

При цьому, у силу п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України доказом по справі про вчинення податкового правопорушення може бути не будь-який акт перевірки, а лише той акт, за яким було винесено податкове повідомлення-рішення.

Відтак, суд не знаходить правових підстав для кваліфікації цього письмового документа контролюючого органу як доказу у справі про вчинення податкового правопорушення.

Визначаючись стосовно кваліфікації як доказу вчинення особою податкового правопорушення пояснень керівника контрагента ТОВ «ВФ Агро Терра» (директора та бухгалтера контрагента платника ОСОБА_5), відібрані старшим оперуповноваженим з ОВС ГОУ ДФС України підполковником податкової міліції Павлюковим Р.О., суд відмічає, що згідно з ст.83 Податкового кодексу України підставою для висновків податкової перевірки може бути, зокрема, податкова інформація.

За визначенням ст.16 Закону України "Про інформацію" під податковою інформацією слід розуміти сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності.

До суб'єктів інформаційних відносин згідно з ст.4 Закону України "Про інформацію" належать, зокрема, і суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Між тим, процесуальні документи, котрі складені у порядку Кримінального процесуального кодексу України (у тому числі і протоколу допиту свідка), створюються не суб'єктами владних повноважень, а органами досудового розслідування, тобто суб'єктами права, що виконують публічну правоохоронну, а не управлінську функцію.

Відтак, ці процесуальні документи є виключно документами кримінального провадження із правовим статусом доказів вчинення кримінального правопорушення і у силу цього не містять жодної податкової інформації у розумінні ст.16 Закону України "Про інформацію".

Окремо суд бере до уваги, що працівники оперативних підрозділів у силу дії прямого застереження ч.2 ст.41 Кримінального процесуального кодексу України взагалі не мають повноважень діяти поза межами письмових доручень прокурора, слідчого, детектива.

Відтак, протокол допиту, складений працівником оперативного підрозділу без посилання на одержане від прокурора чи слідчого письмове доручення або без посилання на включення до складу слідчої групи, не має жодної юридичної сили, адже створений з порушенням ч.2 ст.19 Конституції України.

Юридичної дії не мають також і письмові пояснення осіб, отримані працівниками податкової міліції поза межами кримінального провадження, позаяк повноваження на відбирання пояснень не надані працівникам податкової міліції жодним діючим актом законодавства України.

Натомість суд вважає, що як протоколи допиту осіб, зі змісту яких випливає факт непричетності допитаних громадян до заснування чи керівництва суб'єктами господарювання - юридичними особами, так і письмові пояснення громадян аналогічного змісту згідно з ч.1 ст.214 КПК України є виключно підставою для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідних даних та початку досудового розслідування.

Використання таких протоколів допиту у якості доказів вчинення податкового правопорушення у розумінні ст.109 Податкового кодексу України законом не передбачено і суперечить меті та призначенню кримінального судочинства, оскільки ці показання громадян є доказами саме у кримінальному провадженні, котрі мають бути оцінені саме кримінальним судом під час постановлення вироку.

Можливість оцінки доказів, добутих у межах кримінального провадження, адміністративним судом законом прямо не передбачена і суперечить запровадженому Законом України "Про судоустрій і статус суддів", КАС України, КПК України правилу розподілу судових справ за предметною юрисдикцією.

У будь-якому разі така оцінка не може здійснюватись без урахування правил КПК України та без виконання приписів ст.ст.84-89, 95-96 КПК України, що в контексті оцінки показань свідка означає потребу у безпосередньому допиті громадянина у судовому засіданні.

Як слідує з тексту Акту перевірки, при винесенні спірного рішенння владний суб'єкт не перевіряв ані додержання закону у процедурі допиту осіб чи у процедурі отримання письмових пояснень, ані добровільності надання показань та їх достовірності, ані актуальності показань у часовому аспекті.

За таких обставин, суд не знаходить правових підстав для визнання пояснень громадянина (пояснення засновника, директора, бухгалтера «ТОВ «ВФ Агро Терра») належними та допустимими доказами скоєння особою податкового правопорушення.

Визначаючись стосовно кваліфікації як доказу вчинення особою податкового правопорушення відомостей ухвалених судом процесуальних документів на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно контрагентів позивача: ТОВ «ВФ Агро Терра», ТОВ «Укрпром-обладнання», ТОВ «Інкомглобал Альянс», ТОВ «Мілт», окружний адміністративний суд вважає, що і ці відомості не можуть бути кваліфіковані як належні та допустимі докази вчинення особою податкового правопорушення, адже означені документи за своєю правовою суттю та юридичною природою містять не остаточну кваліфікацію (юридичну оцінку) певних обставин фактичної дійсності органами судової влади, а лише визнання судом достатності рівня обґрунтованості припущень органів досудового розслідування про можливість (ймовірність) вчинення протиправних діянь.

Продовжуючи розгляд справи і перевіряючи відповідність закону оскаржених рішень владного суб'єкта суд зазначає, що з 01.01.2011 року правовідносини з приводу справляння податку на додану вартість регламентовані приписами розділу V Податкового кодексу України.

Аналізуючи положення норм розділу V Податкового кодексу України, в кореспонденції з приписами ст.ст. 215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України суд дійшов висновку, що платник податків може правомірно реалізувати право на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ у разі одночасного існування сукупності таких обставин як: 1) отримання від контрагента-постачальника первинних документів без дефекту форми, змісту (тобто відтворення всіх обов'язкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим суб'єктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги); 2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди; 3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату; 4) настання події виникнення права на податковий кредит; 5) реєстрація контрагентом-постачальником податкової накладної в Реєстрі податкових накладних.

Оцінивши приєднані до справи докази, суд з'ясував такі обставини спору.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «ВФ АГРО ТЕРРА» (а.с.107-128 т.1)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій позивачем подано до суду: договір № ПК11010, податкові накладні: № 22 від 12.10.2016 року на загальну суму 78 782,16 грн. у т.ч. ПДВ - 13 130, 36 грн.; № 23 від 13.10.2016 року на загальну суму 56 783, 16 грн. у т.ч. ПДВ - 9 463, 86 грн.; рахунки-фактури № 1-1210 від 12.10.2016 року та № 4-1310 від 13.10.2016 року; видаткові накладні № 1-1210 від 12.10.2016 року та № 4-1310 від 13.10.2016 року; товарно-транспортні накладні: № 1-1210 від 12.10.2016 року та № 4-1310 від 13.10.2016 року; оборотно-сальдова відомість; платіжні доручення: № 412 від 26.10.2016 року, № 418 від 03.11.2016 року, № 434 від 14.11.2016 року.

Доводи контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом ґрунтуються на складеній органом ДФС 1) узагальненній податковій інформації та 2) на поясненнях директора та бухгалтера товариства ОСОБА_5.

З огляду на викладені вище міркування суд вважає за необхідне відхилити ці аргументи контролюючого органу.

Згідно з Актом не існує спору стосовно належності оформлення первинних документів, котрі не мають явних та очевидних дефектів форми, змісту, походження чи інших вад, що у силу ст.ст.2, 215, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України або ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" об'єктивно та нездоланно спричиняють втрату цими документами юридичної сили.

Обставини наявності у контрагента позивача статусу платника ПДВ і реєстрації виписаних таким контрагентом податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних владним суб'єктом в Акті не заперечені.

Видатки з оплати вартості зазначених у первинних документах товарів понесені позивачем шляхом перерахування безготівкових коштів, факт чого також визнається сторонами.

Обставини фізичного існування товару, використання платником у межах власної господарської діяльності у тексті Акту контролюючим органом визнаються.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом щодо справляння податку на додану вартість.

По взаємовідносинам з ТОВ «МІЛТ» (а.с.51-70 т.5)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій позивачем подано до суду: договір № ПК10307, податкові накладні: № 119 від 03.07.2017 року на загальну суму 39 540,86 грн. у т.ч. ПДВ - 6 590,14 грн.; № 156 від 04.07.2017 року на загальну суму 30 934,92 грн. у т.ч. ПДВ - 5 155,82 грн.; рахунки-фактури: № 119/307 від 03.07.2017 року, № 156/407 від 04.07.2017 року; видаткові накладні: № 119/307 від 03.07.2017 року, № 156/407 від 04.07.2017 року; товарно-транспортні накладні: № 119/307 від 03.07.2017 року, № 156/407 від 04.07.2017 року; оборотно-сальдова відомість; платіжне доручення № 224 від 21.07.2017 року.

Оплата позивачем здійснювалася на користь ТОВ «ЗОРАКС СОЛЮШЕН ГРУП», якому відступлено право вимоги по договору № ПК 10307 від 03.07.2017 року). ТОВ «МІЛТ» в адресу ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» направило лист від 05.07.2017 року № 05/07-1 про надання згоди на підписання договору про відступлення права вимоги по договору № ПК 10307 від 03.07.2017 року, ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» своїм листом від 07.07.2017 року № 41/1 повідомило про свою згоду на підписання такого договору. В свою чергу, згідно вимог діючого законодавства, ТОВ «МІЛТ» в адресу ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» направило повідомлення від 12.07.2017 року про відступлення права вимоги, в якому вказало реквізити нового кредитора.

Таким чином, наявність вказаних документів спростовують твердження контролюючого органу про порушення позивачем умов п. 10.3 п. 10 договору № ПК 10307 від 03.07.2017 року, як це зазначено на сторінці 10 акту перевірки.

Також, доводи контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом ґрунтуються на складеній органом ДФС узагальненній податковій інформації, на відомостях судових актів у досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні.

З огляду на викладені вище міркування суд вважає за необхідне відхилити ці аргументи контролюючого органу.

Згідно з Актом не існує спору стосовно належності оформлення первинних документів, котрі не мають явних та очевидних дефектів форми, змісту, походження чи інших вад, що у силу ст.ст.2, 215, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України або ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" об'єктивно та нездоланно спричиняють втрату цими документами юридичної сили.

Обставини наявності у контрагента позивача статусу платника ПДВ і реєстрації виписаних таким контрагентом податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних владним суб'єктом в Акті не заперечені.

Видатки з оплати вартості зазначених у первинних документах товарів понесені позивачем шляхом перерахування безготівкових коштів, факт чого також визнається сторонами.

Обставини фізичного існування товару, використання платником у межах власної господарської діяльності у тексті Акту контролюючим органом визнаються.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом щодо справляння податку на додану вартість.

По взаємовідносинам з ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ» (а.с.197-205 т.1)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій позивачем подано до суду: договір № ПК12606; податкові накладні: № 95 від 03.07.2017 року на загальну суму 96 801,36 грн. у т.ч. ПДВ - 16 133,56 грн.; № 96 від 03.07.2017 року на загальну суму 43 859, 16 грн. у т.ч. ПДВ - 7 309,86 грн.; № 97 від 03.07.2017 року на загальну суму 68 273,74 грн. у т.ч. ПДВ - 11 378,96 грн.; № 98 від 03.07.2017 року на загальну суму 51 089,16 грн. у т.ч. ПДВ - 8 514, 86 грн.; № 99 від 03.07.2017 року на загальну суму 65 297, 88 грн. у т.ч. ПДВ - 10 882,98 грн.; № 146 від 03.07.2017 року на загальну суму 33 943, 10 грн. у т.ч. ПДВ - 5 657, 18 грн.; № 149 від 03.07.2017 року на загальну суму 59 821, 75 грн. у т.ч. ПДВ - 9 970, 29 грн.; рахунки-фактури: № 95 від 03.07.2017 року, № 96 від 03.07.2017 року, № 97 від 03.07.2017 року, № 98 від 03.07.2017 року, № 99 від 03.07.2017 року, № 146 від 03.07.2017 року, № 149 від 03.07.2017 року; видаткові накладні: № 95 від 03.07.2017 року, № 96 від 03.07.2017 року, № 97 від 03.07.2017 року, № 98 від 03.07.2017 року, № 99; товарно-транспортні накладні: № 95 від 03.07.2017 року, № 96 від 03.07.2017 року, № 97 від 03.07.2017 року, № 98 від 03.07.2017 року, № 99 від 03.07.2017 року, № 146 від 03.07.2017 року, № 149 від 03.07.2017 року; оборотно-сальдова відомість; платіжні доручення: № 226 від 26.07.2017 року, № 227 від 26.07.2017 року, № 228 від 27.07.2017 року, № 234 від 31.07.2017 року, № 262 від 31.08.2017 року.

Оплата позивачем здійснювалася на користь ТОВ «ЗОРАКС СОЛЮШЕН ГРУП», якому відступлено право вимоги по договору № ПК 12606 від 26.06.2017 року. ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ» в адресу ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» направило лист від 07.07.2017 року № 1-07/07 про надання згоди на підписання договору про відступлення права вимоги по договору № ПК 12606 від 26.06.2017 року, ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» своїм листом від 12.07.2017 року № 45/1 повідомило про свою згоду на підписання такого договору. В свою чергу, згідно вимог діючого законодавства, ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ» в адресу ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» направило повідомлення від 18.07.2017 року про відступлення права вимоги, в якому вказало реквізити нового кредитора.

Таким чином, наявність вказаних документів спростовують твердження контролюючого органу про порушення позивачем умов п. 10.3 п. 10 договору № ПК 12606 від 26.06.2017 року, як це зазначено на сторінці 17 акту перевірки.

Також, доводи контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом ґрунтуються на складеній органом ДФС узагальненній податковій інформації, на відомостях судових актів у досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні.

З огляду на викладені вище міркування суд вважає за необхідне відхилити ці аргументи контролюючого органу.

Первинні документи не мають явних та очевидних дефектів форми, змісту, походження чи інших вад, що у силу ст.ст.2, 215, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України або ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" об'єктивно та нездоланно спричиняють втрату цими документами юридичної сили.

Обставини наявності у контрагента позивача статусу платника ПДВ і реєстрації виписаних таким контрагентом податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних владним суб'єктом в Акті не заперечені.

Видатки з оплати вартості зазначених у первинних документах товарів понесені позивачем шляхом перерахування безготівкових коштів, факт чого також визнається сторонами.

Обставини фізичного існування товару, використання платником у межах власної господарської діяльності у тексті Акту контролюючим органом визнаються.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом щодо справляння податку на додану вартість.

По взаємовідносинам з ТОВ «АТАЛАНТ НІКО» (а.с.106-133 т.4)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій позивачем подано до суду: договір № ПК11407, податкові накладні: № 20 від 19.07.2017 року на загальну суму 29 910, 88 грн. у т.ч. ПДВ - 4 985, 15 грн.; № 21 від 19.07.2017 року на загальну суму 70 330, 26 грн. у т.ч. ПДВ - 11 721, 71 грн.; № 22 від 19.07.2017 року на загальну суму 34 136, 87 грн. у т.ч. ПДВ - 5 689, 48 грн.; № 23 від 19.07.2017 року на загальну суму 35 055,67 грн. у т.ч. ПДВ - 5 842, 61 грн.; рахунки-фактури: № 1907/20 від 19.07.2017 року, № 1907/21 від 19.07.2017 року, № 1907/22 від 19.07.2017 року, № 1907/23 від 19.07.2017 року; видаткові накладні: № 1907/20 від 19.07.2017 року, № 1907/21 від 19.07.2017 року, № 1907/22 від 19.07.2017 року, № 1907/23 від 19.07.2017 року; товарно-транспортні накладні: № 1907/20 від 19.07.2017 року № 1907/21 від 19.07.2017 року, № 1907/22 від 19.07.2017 року, № 1907/23 від 19.07.2017 року; оборотно-сальдова відомість; платіжні доручення: № 243 від 09.08.2017 року, № 270 від 08.09.2017 року, № 271 від 11.09.2017 року.

Оплата позивачем здійснювалася на користь ТОВ «АЛЬГАЙТМЕР ТРЕЙД СІНТЕЗИС», якому відступлено право вимоги по договору № ПК 11407 від 14.07.2017 року. ТОВ «АТАЛАНТ НІКО» в адресу ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» направило лист від 21.07.2017 року № 2107/2 про надання згоди на підписання договору про відступлення права вимоги по договору № ПК 11407 від 14.07.2017 року, ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» своїм листом від 26.07.2017 року № 48/1 повідомило про свою згоду на підписання такого договору. В свою чергу, згідно вимог діючого законодавства, ТОВ «АТАЛАНТ НІКО» в адресу ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» направило повідомлення від 02.08.2017 року про відступлення права вимоги, в якому вказало реквізити нового кредитора.

Таким чином, наявність вказаних документів спростовують твердження контролюючого органу про порушення позивачем умов п. 10.3 п. 10 договору № ПК 11407 від 14.07.2017 року, як це зазначено в акті перевірки.

Також, доводи контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом ґрунтуються на складеній органом ДФС узагальненній податковій інформації .

З огляду на викладені вище міркування суд вважає за необхідне відхилити ці аргументи контролюючого органу.

Первинні документи не мають явних та очевидних дефектів форми, змісту, походження чи інших вад, що у силу ст.ст.2, 215, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України або ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" об'єктивно та нездоланно спричиняють втрату цими документами юридичної сили.

Обставини наявності у контрагента позивача статусу платника ПДВ і реєстрації виписаних таким контрагентом податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних владним суб'єктом в Акті не заперечені.

Видатки з оплати вартості зазначених у первинних документах товарів понесені позивачем шляхом перерахування безготівкових коштів, факт чого також визнається сторонами.

Обставини фізичного існування товару, використання платником у межах власної господарської діяльності у тексті Акту контролюючим органом визнаються.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом щодо справляння податку на додану вартість.

По взаємовідносинам з ТОВ «ЗЕТА ПРАЙМ» (а.с.184 - 207 т.3)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій позивачем подано до суду: договір № ПК11412; податкові накладні: № 21 від 20.12.2017 року на загальну суму 84 854,28 грн. у т.ч. ПДВ - 14 142,38 грн.; № 27 від 21.12.2017 року на загальну суму 80 783,40 грн. у т.ч. ПДВ - 13 463,90 грн.; рахунки-фактури: № 7-1812 від 18.12.2017 року, № 8-1912 від 19.12.2017 року; видаткові накладні: № 7-1812 від 18.12.2017 року, № 8-1912 від 19.12.2017 року; товарно-транспортні накладні: № 7-1812 від 18.12.2017 року, № 8-1912 від 19.12.2017 року; оборотно-сальдова відомість; платіжні доручення: № 12 від 09.01.2018 року, № 6 від 25.01.2018 року, № 25 від 29.01.2018 року.

Доводи контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом ґрунтуються на складеній органом ДФС узагальненній податковій інформації .

З огляду на викладені вище міркування суд вважає за необхідне відхилити ці аргументи контролюючого органу.

Згідно з Актом не існує спору стосовно належності оформлення первинних документів, котрі не мають явних та очевидних дефектів форми, змісту, походження чи інших вад, що у силу ст.ст.2, 215, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України або ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" об'єктивно та нездоланно спричиняють втрату цими документами юридичної сили.

Обставини наявності у контрагента позивача статусу платника ПДВ і реєстрації виписаних таким контрагентом податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних владним суб'єктом в Акті не заперечені.

Видатки з оплати вартості зазначених у первинних документах послуг понесені позивачем шляхом перерахування безготівкових коштів, факт чого також визнається сторонами.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом щодо справляння податку на додану вартість.

По взаємовідносинам з ТОВ «ІНКОМГЛОБАЛ АЛЬЯНС» (а.с.201-213 т.4)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій позивачем подано до суду: договір № ПК11512; податкові накладні: № 21 від 20.12.2017 року на загальну суму 84 854,28 грн. у т.ч. ПДВ - 14 142,38 грн.; № 27 від 21.12.2017 року на загальну суму 80 783,40 грн. у т.ч. ПДВ - 13 463,90 грн.; рахунки-фактури № 2012-21 від 20.12.2017 року, № 2112-27 від 21.12.2017 року; видаткові накладні: № 2012-21 від 20.12.2017 року, № 2112-27 від 21.12.2017 року; товарно-транспортні накладні: № 2012-21 від 20.12.2017 року, № 2112-27 від 21.12.2017 року; оборотно-сальдова відомість; платіжні доручення: № 11 від 09.01.2018 року, № 41 від 12.02.2018 року, № 44 від 13.02.2018 року.

Доводи контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом ґрунтуються на складеній органом ДФС узагальненній податковій інформації та відомостях судових актів у досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні.

З огляду на викладені вище міркування суд вважає за необхідне відхилити ці аргументи контролюючого органу.

Згідно з Актом не існує спору стосовно належності оформлення первинних документів, котрі не мають явних та очевидних дефектів форми, змісту, походження чи інших вад, що у силу ст.ст.2, 215, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України або ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" об'єктивно та нездоланно спричиняють втрату цими документами юридичної сили.

Обставини наявності у контрагента позивача статусу платника ПДВ і реєстрації виписаних таким контрагентом податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних владним суб'єктом в Акті не заперечені.

Видатки з оплати вартості зазначених у первинних документах товарів понесені позивачем шляхом перерахування безготівкових коштів, факт чого також визнається сторонами.

Обставини фізичного існування товару, використання платником у межах власної господарської діяльності у тексті Акту контролюючим органом визнаються.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом щодо справляння податку на додану вартість.

По взаємовідносинам з ТОВ «АМЕГАТЕХНОЗЕРН» (а.с.126-146 т.5)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій позивачем подано до суду: договір № ПК11101; податкова накладна № 24 від 16.01.2018 року на загальну суму 52 255, 39 грн. у т.ч. ПДВ - 8 709, 23 грн.; рахунок-фактура № 16015 від 16.01.2018 року; видаткова накладна № 16017 від 16.01.2018 року; товарно-транспортна накладна № 16017 від 16.01.2018 року; оборотно-сальдова відомість; платіжні доручення: № 39 від 09.02.2018 року, № 47 від 19.02.2018 року

Оплата за платіжним дорученням № 47 від 19.02.2018р. позивачем здійснювалася на користь ТОВ «ВЕСТ ТОРГ», якому відступлено право вимоги по договору № ПК 11101 від 11.01.2018 року). ТОВ «АМЕГАТЕХНОЗЕРН» в адресу ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» направило лист від 09.02.2018 року № 09021 про надання згоди на підписання договору про відступлення права вимоги по договору № ПК 11101 від 11.01.2018 року, ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» своїм листом від 12.02.2018 року № 5/1 повідомило про свою згоду на підписання такого договору. В свою чергу, згідно вимог діючого законодавства, ТОВ «АМЕГАТЕХНОЗЕРН» в адресу ТОВ «ГЕОСАТ ПЛЮС» направило повідомлення від 14.02.2018 року про відступлення права вимоги, в якому вказало реквізити нового кредитора.

Таким чином, наявність вказаних документів спростовують твердження контролюючого органу про порушення позивачем умов п. 10.3 п. 10 договору № ПК 11101 від 11.01.2018 року, як це зазначено на сторінці 34 акту перевірки.

Доводи контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом ґрунтуються на складеній органом ДФС узагальненній податковій інформації та відомостях судових актів у досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні.

З огляду на викладені вище міркування суд вважає за необхідне відхилити ці аргументи контролюючого органу.

Згідно з Актом не існує спору стосовно належності оформлення первинних документів, котрі не мають явних та очевидних дефектів форми, змісту, походження чи інших вад, що у силу ст.ст.2, 215, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України або ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" об'єктивно та нездоланно спричиняють втрату цими документами юридичної сили.

Обставини наявності у контрагента позивача статусу платника ПДВ і реєстрації виписаних таким контрагентом податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних владним суб'єктом в Акті не заперечені.

Видатки з оплати вартості зазначених у первинних документах товарів понесені позивачем шляхом перерахування безготівкових коштів, факт чого також визнається сторонами.

Обставини фізичного існування товару, використання платником у межах власної господарської діяльності у тексті Акту контролюючим органом визнаються.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом щодо справляння податку на додану вартість.

По взаємовідносинам з ТОВ «ОМЕГА НЕКСТ ГРУП» (а.с.60-122 т.3)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій позивачем подано до суду: договір № ПК13001; податкові накладні: № 2 від 05.02.2018 року на загальну суму 130 883,40 грн. у т.ч. ПДВ - 21 813,40 грн.; № 3 від 05.02.2018 року на загальну суму 137 643,00 грн. у т.ч. ПДВ - 22 940,50 грн.; № 4 від 05.02.2018 року на загальну суму 138 855,60 грн. у т.ч. ПДВ - 23 142,60 грн.; № 5 від 05.02.2018 року на загальну суму 136 301,40 грн. у т.ч. ПДВ - 22 716,90 грн.; № 6 від 05.02.2018 року на загальну суму 138 288,00 грн. у т.ч. ПДВ - 23 048,00 грн.; № 7 від 05.02.2018 року на загальну суму 128 355,00 грн. у т.ч. ПДВ - 21 392,50 грн.; № 8 від 05.02.2018 року на загальну суму 95 202,00 грн. у т.ч. ПДВ - 15 867,00 грн.; № 12 від 06.02.2018 року на загальну суму 92 846,46 грн. у т.ч. ПДВ - 15 474, 41 грн.; № 13 від 06.02.2018 року на загальну суму 186 946,80 грн. у т.ч. ПДВ - 31 157, 80 грн.; № 14 від 06.02.2018 року на загальну суму 149 536,80 грн. у т.ч. ПДВ - 24 922, 80 грн.; № 15 від 06.02.2018 року на загальну суму 178 742,40 грн. у т.ч. ПДВ - 29 790, 40 грн.; № 16 від 06.02.2018 року на загальну суму 158 473,92 грн. у т.ч. ПДВ - 26 412, 32 грн.; № 17 від 06.02.2018 року на загальну суму 161 815, 02 грн. у т.ч. ПДВ - 26 969,17 грн.; рахунки-фактури № 2/13001/7 від 02.02.2018 року, № 2/13001/1 від 05.02.2018 року, № 2/13001/2 від 05.02.2018 року, № 2/13001/3 від 05.02.2018 року, № 2/13001/4 від 05.02.2018 року, № 2/13001/5 від 05.02.2018 року, № 2/13001/6 від 05.02.2018 року, № 2/13001/8 від 06.02.2018 року, № 2/13001/9 від 06.02.2018 року, № 2/13001/10 від 06.02.2018 року, № 2/13001/11 від 06.02.2018 року, № 2/13001/12 від 06.02.2018 року, № 2/13001/13 від 06.02.2018 року; видаткові накладні: № 2/13001/1 від 05.02.2018 року, № 2/13001/7 від 05.02.2018 року, № 2/13001/6 від 05.02.2018 року, № 2/13001/5 від 05.02.2018 року, № 2/13001/4 від 05.02.2018 року, № 2/13001/3 від 05.02.2018 року, № 2/13001/2 від 05.02.2018 року, № 2/13001/13 від 06.02.2018 року, № 2/13001/12 від 06.02.2018 року, № 2/13001/11 від 06.02.2018 року, № 2/13001/10 від 06.02.2018 року, № 2/13001/9 від 06.02.2018 року, № 2/13001/8 від 06.02.2018 року; оборотно-сальдова відомість по рахунку 281 за лютий 2018 року; товарно-транспортні накладні: № 2/13001/1 від 05.02.2018 року, № 2/13001/1 від 05.02.2018року року, № 2/13001/6 від 05.02.2018 року, № 2/13001/5 від 05.02.2018 року, № 2/13001/4 від 05.02.2018 року, № 2/13001/3 від 05.02.2018 року, № 2/13001/2 від 05.02.2018 року, № 2/13001/13 від 06.02.2018 року, № 2/13001/12 від 06.02.2018 року, № 2/13001/11 від 06.02.2018 року, № 2/13001/10 від 06.02.2018 року, № 2/13001/9 від 06.02.2018 року, 2/13001/8 від 06.02.2018 року; платіжні доручення: № 61 від 27.02.2018 року, № 73 від 05.03.2018 року, № 102 від 14.03.2018 року, № 109 від 19.03.2018 року, № 111 від 20.03.2018 року.

Доводи контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом ґрунтуються на складеній органом ДФС узагальненній податковій інформації .

З огляду на викладені вище міркування суд вважає за необхідне відхилити ці аргументи контролюючого органу.

Первинні документи не мають явних та очевидних дефектів форми, змісту, походження чи інших вад, що у силу ст.ст.2, 215, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України або ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" об'єктивно та нездоланно спричиняють втрату цими документами юридичної сили

Обставини наявності у контрагента позивача статусу платника ПДВ і реєстрації виписаних таким контрагентом податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних владним суб'єктом в Акті не заперечені.

Видатки з оплати вартості зазначених у первинних документах товарів понесені позивачем шляхом перерахування безготівкових коштів, факт чого також визнається сторонами.

Обставини фізичного існування товару, використання платником у межах власної господарської діяльності у тексті Акту контролюючим органом визнаються.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом як в частині справляння податку на прибуток, так і в частині справляння податку на додану вартість.

По взаємовідносинам з ТОВ «МАНХЕТН СЕРВІС» (а.с.71-169 т.2)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій позивачем подано до суду: договір № ПК10702; податкові накладні: № 18 від 13.02.2018 року на загальну суму 96 936, 00 грн. у т.ч. ПДВ - 16 156, 00 грн.; № 19 від 13.02.2018 року на загальну суму 83 774,88 грн. у т.ч. ПДВ - 13 962, 48 грн.; № 20 від 13.02.2018 року на загальну суму 98 953, 54 грн. у т.ч. ПДВ - 16 492, 26 грн.; № 21 від 13.02.2018 року на загальну суму 96 866,40 грн. у т.ч. ПДВ - 16 144, 40 грн.; № 22 від 13.02.2018 року на загальну суму 84 625, 44 грн. у т.ч. ПДВ - 14 104, 24 грн.; № 23 від 13.02.2018 року на загальну суму 137 821, 34 грн. у т.ч. ПДВ - 22 970, 22 грн.; № 24 від 13.02.2018 року на загальну суму 135 273, 60 грн. у т.ч. ПДВ - 22 545,60 грн.; № 28 від 13.02.2018 року на загальну суму 147 034, 20 грн. у т.ч. ПДВ - 24 505, 70 грн.; № 27 від 13.02.2018 року на загальну суму 124 459, 20 грн. у т.ч. ПДВ - 20 743, 20 грн.; № 25 від 13.02.2018 року на загальну суму 103 558, 37 грн. у т.ч. ПДВ - 17 259, 73 грн.; № 26 від 13.02.2018 року на загальну суму 135 728, 64 грн. у т.ч. ПДВ - 22 621, 44 грн.; № 36 від 15.02.2018 року на загальну суму 105 781, 80 грн. у т.ч. ПДВ - 17 630, 30 грн.; № 37 від 15.02.2018 року на загальну суму 121 083,00 грн. у т.ч. ПДВ - 20 180,50 грн.; № 38 від 15.02.2018 року на загальну суму 123 691, 92 грн. у т.ч. ПДВ - 20 615, 32 грн.; № 39 від 15.02.2018 року на загальну суму 104 718, 60 грн. у т.ч. ПДВ - 17 453, 10 грн.; № 40 від 15.02.2018 року на загальну суму 121 170,00 грн. у т.ч. ПДВ - 20 195,00 грн.; № 41 від 15.02.2018 року на загальну суму 100 600, 80 грн. у т.ч. ПДВ - 16 766, 80 грн.; рахунки-фактури: № 2/10702/1 від 13.02.2108 року, 2/10702/2 від 13.02.2018 року, № 2/10702/3 від 13.02.2018 року, № 2/10702/4 від 13.02.2018 року, № 2/10702/5 від 13.02.2018 року, № 2/10702/6 від 13.02.2018 року, № 2/10702/7 від 13.02.2018 року, № 2/10702/8 від 13.02.2018 року, № 2/10702/9 від 13.02.2018 року, № 2/10702/10 від 13.02.2018 року, № 2/10702/11 від 13.02.2018 року, № 2/10702/12 від 15.02.2018 року, № 2/10702/13 від 15.02.2018 року, № 2/10702/14 від 15.02.2018 року, № 2/10702/15 від 15.02.2018 року, № 2/10702/16 від 15.02.2018 року, № 2/10702/17 від 15.02.2018 року; видаткові накладні: № 2/10702/11 від 13.02.2018 року, № 2/10702/10 від 13.02.2018 року, № 2/10702/9 від 13.02.2018 року, № 2/10702/8 від 13.02.2018 року, № 2/10702/7 від 13.02.2018 року, № 2/10702/6 від 13.02.2018 року, № 2/10702/5 від 13.02.2018 року, № 2/107025/1 від 13.02.2018 року, № 2/10702/2 від 13.02.2018 року, № 2/10702/4 від 13.02.2018 року, № 2/10702/3 від 13.02.2018 року, № 2/10702/17 від 15.02.2018 року, № 2/10702/16 від 15.02.2018 року, № 2/10702/15 від 15.02.2018 року, № 2/10702/14 від 15.02.2018 року, № 2/10702/13 від 15.02.2018 року, № 2/10702/12 від 15.02.2018 року; оборотно-сальдова; товарно-транспортні накладні: № 2/10702/11 від 13.02.2018 року, № 2/10702/10 від 13.02.2018 року, № 2/10702/9 від 13.02.2018 року, № 2/10702/8 від 13.02.2018 року, № 2/10702/7 від 13.02.2018 року, № 2/10702/6 від 13.02.2018 року, № 2/10702/5 від 13.02.2018 року, № 2/10702/1 від 13.02.2018 року, № 2/10702/2 від 13.02.2018 року, № 2/10702/4 від 13.02.2018 року, № 2/10702/3 від 13.02.2018 року, № 2/10702/17 від 15.02.2018 року, № 2/10702/16 від 15.02.2018 року, № 2/10702/15 від 15.02.2018 року, № 2/10702/14 від 15.02.2018 року, № 2/10702/13 від 15.02.2018 року, № 2/10702/12 від 15.02.2018 року; платіжні доручення: № 59 від 26.02.2018 року, № 74 від 05.03.2018 року, № 97 від 13.03.2018 року, № 108 від 19.03.2018 року, № 110 від 20.03.2018 року.

Доводи контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом ґрунтуються на складеній органом ДФС узагальненній податковій інформації .

З огляду на викладені вище міркування суд вважає за необхідне відхилити ці аргументи контролюючого органу.

Первинні документи не мають явних та очевидних дефектів форми, змісту, походження чи інших вад, що у силу ст.ст.2, 215, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України або ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" об'єктивно та нездоланно спричиняють втрату цими документами юридичної сили

Обставини наявності у контрагента позивача статусу платника ПДВ і реєстрації виписаних таким контрагентом податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних владним суб'єктом в Акті не заперечені.

Видатки з оплати вартості зазначених у первинних документах товарів понесені позивачем шляхом перерахування безготівкових коштів, факт чого також визнається сторонами.

Обставини фізичного існування товару, використання платником у межах власної господарської діяльності у тексті Акту контролюючим органом визнаються.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення за цим епізодом щодо справляння податку на додану вартість.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення щодо справляння податку на додану вартість.

Щодо не надання сертифікатів відповідності на придбаний товар, то суд зазначає,, що сертифікати якості не є первинними документами для цілей ведення податкового обліку в розумінні ст. 9 Закону № Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". В судовому засіданні представник позивача пояснив, що сертифікати були надані контрагентам, а копії не зберіглися.

Посилання контролюючого органу щодо не надання платником податку актів приймання-передачі товарів, то суд зазначає, що договорами поставок, які надавалися до перевірки та до матеріалів позовної заяви, взагалі не передбачений обов'язок сторін правочину складати такий первинний документ.

Щодо твердження владного органу про не надання оборотно-сальдових відомостей по рахункам 10, 201, 281, 631, 361, то суд зазначає, що, як з'ясовано судом у ході розгляду справи, згідно із запитом контролюючого органу про надання документів від 02.10.2018 року, у зв'язку із проведенням перевірки контролюючий орган вимагав надати саме сальдо розрахунків з контрагентами за перевіряємий період (кредиторська або дебіторська заборгованість). Отже, на виконання вимог контролюючого органу платником податків була надана довідка сальдо розрахунків з контрагентами за перевіряємий період та на дату надання пояснень, що підтверджується контролюючим органом самостійно на сторінці З акту перевірки в переліку наданих документів.

Щодо посилання владного органу на незазначення в товаро-транспортних накладних, виписаних контрагентами-постачальниками: ТОВ "УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ", ТОВ "ОМЕГА НЕКСТ ГРУП", ТОВ "МАНХЕТЕН СЕРВІС", даних щодо номеру посвідчення водія, номеру пломби, кількості місць, масою брутто, посади особи, що отримала вантаж та відповідальної особи вантажовідправника, то суд зазначає, що дослідженні судом у судовому засіданні товаро-транспортні накладні містять інформацію про назву документу, дату складання, найменування перевізника, вантажовідправника та його адреса, вантажоодержувача та його адреса, найменування та кількість вантажу (зазначено у супровідному документі на вантаж), що дає можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження, розвантаження, прізвище водія.

Таким чином, відсутність інших даних, не зазначених у вищезазначених товаро-транспортних накладних не може бути визнана судом підставою для висновку про заниження ПДВ.

Суд зважає на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.02.2018р. у справі №806/1033/17, де зазначено, що "....наведені податковим органом недоліки в оформленні первинних документах не є істотними та такими, що нівелюють правове значення первинного документа та реальність господарської операції."

Крім того, суд зазначає, що фактів вчинення позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених, зловмисних дій, спрямованих на безпідставне набуття податкової вигоди до тексту акту перевірки контролюючим органом не включено, таких мотивів в основу оскарженого рішення не покладено. Належних та допустимих доказів (як-то: обвинувальних вироків суду по кримінальному провадженню, котрі набрали законної сили за ст.191, 205, 209, 212 Кримінального кодексу України тощо) ведення контрагентом - постачальником незаконної діяльності контролюючим органом не виявлено, в основу оскарженого рішення таких мотивів не покладено. Доказів обізнаності позивача з обставинами та умовами ведення контрагентом - постачальником господарської діяльності матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд доходить до переконання про недоведеність факту вчинення особою податкового правопорушення при справлянні податку на додану вартість.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України саме при винесенні оскарженого рішення.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі податкової справи знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення заявлених вимог про скасування оскарженого рішення владного суб'єкта про визначення податкових зобов'язань платника податків.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України від 12.12.2018р. №1 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1.022.513 грн. 75 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Геосат Плюс" (місце знаходження - м.Харків, вул.Конторська, буд.9В, ідентифікаційний код - 24337508) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (місце знаходження - м.Харків, вул.Пушкінська,46, код ЄДРПОУ - 39599198) витрати зі сплати судового збору у розмірі 15.337,71 грн. (п'ятнадцять тисяч триста тридцять сім грн. 71 коп.)

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Роз'яснити, що рішення у повному обсязі буде виготовлено у порядку ч.3 ст.243 КАС України 22.04.2019р.

Суддя О.В. Старосєльцева