Справа № 280/4693/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4693/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року в адміністративній справі №280/4693/18 (головуючий суддя 1-ої інстанції Максименко Л.Я., рішення у повному обсязі складено 13.12.2018 року) за позовом ОСОБА_2 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 08.11.2018 року звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 4907 від 03.10.2018 про відмову в поновленні виплати пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком позивачу, починаючи з 07.10.2009 року, як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу з додержанням п. 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та заробітної плати для обчислення пенсії, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з підвищенням та індексацією пенсії відповідно до ст.ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», доплатою до пенсії за понаднормативний стаж відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з надбавкою як дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав суду апеляційної інстанції відзив на скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Учасники справи повідомлені належним чином про дату та місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року ухвалено у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції можливо здійснювати без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

З тексту адміністративного позову вбачається, що позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до липня 1996 року проживала в АДРЕСА_1, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю.

28.08.2018 року ОСОБА_3, як представник ОСОБА_2 за довіреністю, звернулась до Мелітопольського об'єднаного УПФУ Запорізької області із заявою про поновлення ОСОБА_2 виплати пенсії, та її перерахунок (а.с.9).

До заяви, крім інших документів, було додано копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 для виїзду за кордон.

Пенсійний орган своїм повідомленням №4907 від 03.10.2018 року відмовив у поновленні виплати пенсії ОСОБА_2 з посиланням на те, що вона виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, на момент подання заяви про поновлення пенсії її паспорт громадянина України для виїзду за кордон є недійсним, тому заяву не може бути розглянуто (а.с.8-8 на звороті).

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, позивач через представника, оскаржила його до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із наявності у відповідача правомірних підстав для відмови ОСОБА_2 у поновленні пенсії за віком за її заявою від 28.08.2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Порядок поновлення виплати пенсії визначається Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі за текстом - Порядок №22-1).

Відповідно до п.2.8. Порядку 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно п. 2.9. Порядку 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Одночасно, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено документи, які посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Так, пунктом 1 частини першої статті 13 вказаного Закону визначено, що документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

Аналізуючи вказані вище норми Порядку 22-1 та Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», можливо зробити висновок, що звертаючись до пенсійних органів за поновленням виплати пенсії, особа повинна пред'явити, зокрема, паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу. При цьому, таким документом може бути, у тому числі, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до пенсійного органу представником ОСОБА_4 було надано у якості документу, що посвідчує особу позивача, копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції досліджено ксерокопію вказаного документу та встановлено, що вказаний паспорт був дійсний до 26.04.2006 року, після чого його дію продовжено до 26.04.2016 року (а.с.14).

Таким чином, на дату звернення представника ОСОБА_2 до пенсійного органу із заявою про поновлення виплати пенсії, тобто 28.08.2018 року, паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім'я ОСОБА_2 був недійсним.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на ухвалу ВАСУ від 01.03.2016 року у справі №645/1680/15-а, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 року у справі №320/945/16-а, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 року у справі №554/18182/14-а, щодо закінчення дії терміну паспорту, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до частини 5 статті 241 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що представником позивача не було надано всіх документів, передбачених Порядком № 22-1 для поновлення виплати пенсії позивачу.

Позивачем та його представниками, ані пенсійному органу, ані судам першої та апеляційної інстанції будь-якого іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, не надано та в матеріалах справи такий документ відсутній.

Колегія суддів звертає увагу, що право позивача, як особи, яка постійно проживає в Ізраїлі, на поновлення виплати пенсії, не є спірним в межах цієї справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття рішення про відмову в поновленні пенсії ОСОБА_2.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року в адміністративній справі №280/4693/18 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року в адміністративній справі №280/4693/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак