Справа № 804/1440/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Справа № 804/1440/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у період з 01.03.2016 року (включно) по 30.09.2017 року (включно);
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у період з 01.03.2016 року (включно) по 30.09.2017 року (включно).
В обґрунтування позову зазначено, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком. З 01.03.2016 року позивачу було призупинено виплату пенсії без повідомлення причин. За результатами розгляду Комісії з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради від 13.12.2017 року №32 було прийнято рішення про призначення позивачу виплати пенсії лише з 01.10.2017 року. Однак, з 01.03.2016 року (включно) по 30.09.2017 року (включно) ОСОБА_2 не отримувала пенсійні виплати. 27.10.2017 року позивачем було подано заяву про поновлення виплати пенсії та виплати заборгованості, проте відповідачем було відмовлено, з чим позивач не погоджується.
Ухвалою суду від 26.02.2018 року позивача звільнено від сплати судового збору, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами.
23.03.2018 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позивач перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як внутрішньо переміщена особа з 01.10.2017 року, згідно заяви про витребування пенсійної справи з Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27.10.2017 року. Відповідно до постанови КМУ від 08.06.2016 р. № 365 "ОСОБА_1 питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" питання щодо призначення або відмову у призначенні розглядається Комісією з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними у м.Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах рад. А орган Пенсійного фонду лише складає та направляє до структурного підрозділу списки осіб, які звернулись за призначенням пенсії та на підставі рішення Комісії призначає пенсійні витрати. Стосовно невиплаченої пенсії за період з 01.03.2016 року по 30.09.2017 року відповідач зазначає, що рішенням Комісії не призначено виплату заборгованості, а з січня 2015 року ОСОБА_2 перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію в Слов'янському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.
Ухвалою суду від 21.03.2018 року зупинено провадження у справі до набранням законної сили рішенням Верховного суду у зразковій справі №805/402/18.
Ухвалою суду від 19.11.2018 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд,-
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером з 01.04.2001 року (довічно), що підтверджується посвідченням №130631 від 09.07.2001 року.
19.01.2015 року ОСОБА_2 було видано довідку про взяття на облік, яка переміщується з тимчасового окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.
27.10.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Павлоградського ОУПФУ Дніпропетровської області із заявою, в якій просила затребувати її пенсійне справу з управління ПФУ м. Слов'янськ Донецької обл.
Павлоградським ОУПФУ Дніпропетровської області було затребувано зі Слов'янського ОУПФУ в Донецькій області пенсійну справу ОСОБА_2, атестат із повідомленням по який час пенсіонер отримував пенсію.
ОСОБА_3 з протоколу №32 засідання комісії по розгляду питань щодо відновлення (відмови у відновленні) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 13.12.2017 року, вирішено призначити (відновити) соціальні виплати ОСОБА_2 з 01.10.2017 року.
19.01.2018 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою, в якій просила повернути заборгованість по пенсії.
Листом від 23.01.2018 року №Є/39 Павлоградське ОУПФУ Дніпропетровської області повідомило, що орган Пенсійного фонду України призначає (відновлює) пенсію на підставі рішення Комісії. За результатом розгляду Комісії від 13.12.2017 року №32 прийнято рішення про призначення (відновлення) виплати пенсії з 01.10.2017 року. Рішенням комісії не призначено виплату заборгованості за період з 01.03.2016 по 30.09.2017 роки. Заборгованість по виплаті пенсії в нашому управлінні відсутня. На обліку в управлінні Ви перебуваєте з 01.10.2017 року.
Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
З 22.11.2014 набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.
Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".
Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».
ОСОБА_3 п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014р. (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.
З матеріалів справи слідує, що довідки позивача про взяття позивача на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, є дійсними. Доказів про її скасування відповідачем не надано.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.
За приписами п.71 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.
Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

В матеріалах справи відсутні докази про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи позивача від 19.01.2015 року № та від 23.10.2017 року №.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до п.п.2 п.12 зазначеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії у період з 01.03.2016 р. по 30.09.2017р. Окрім того, згідно матеріалів справи позивача з 01.03.2016 року було знято з обліку (причини не зазначено), проте відомості про подальше взяття на облік відсутнє.

Аналогічна правова позиція у даній категорії справ викладена у постановах Верховного Суду від 22.03.2018 р. по справі № 243/6391/17 (провадження № К/9901/2851/17), від 20.03.2018 р. по справі № 408/2818/17-а (провадження № К/9901/2707/17), від 20.03.2018р.по справі № 573/1759/17 (провадження № К/9901/3564/18), від 20.03.2018 р. № 234/12389/17 (провадження № К/9901/131/17), від 15.03.2018 р. по справі № 243/5484/17 (провадження № К/9901/34636/18), від 13.03.2018 р. по справі № 235/4162/17 (провадження № К/9901/2387/17).

Крім цього, слід зазначити, що вказана справа є типовою та відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного суду за результатами розгляду зразкової справи №806/3265/17 про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі. Зокрема, позивач у цій категорії справ є пенсіонер, якому призначено пенсію згідно із Законом № 1058-ІV та який є внутрішньо переміщеною особою; відповідачем є територіальний орган Пенсійного фонду України, на пенсійному обліку якого перебуває позивач; спір виник у зв'язку з припиненням територіальними органами Пенсійного фонду України виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам з підстав, які не передбачені п. 1, 3 - 5 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, позивач заявив аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати неправомірними дії щодо припинення виплати пенсії та зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії).

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи. На підставі зазначеної норми суд враховує висновки, викладені у рішенні Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 03.05.2018, прийнятому у зразковій справі №805/402/18 та залишеному без змін постановою Великої палати Верховного суду від 04.09.2018.

При цьому доводи відповідача, що останній не має заборгованості по сплаті позивачу пенсії за період з 01.03.2016р. по 30.09.2017р., оскільки пенсіонер перебуває на обліку лише з 01.10.2017р. судом не приймаються, оскільки згідно п.15 Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства.

Таким чином, виплата недоотриманої пенсії здійснюється за фактичним місцем обліку в пенсійному органі.

Крім того, відповідно до ст.8 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що невиплата пенсії позивачу за період з 01.03.2016 року була здійснена не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Однією з позовних вимог позивача є визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у період з 01.03.2016 року (включно) по 30.09.2017 року (включно).

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це завжди пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

В даному випадку права позивача порушені не бездіяльністю відповідача, а діями, що виражені у припинення пенсійних виплат.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

З огляду на зазначене, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у період з 01.03.2016 року (включно) по 30.09.2017 року (включно), задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, а також належність способу захисту порушеного права і необхідність його повного захисту, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову у виплаті заборгованості з виплати пенсії за період з 01.03.2016 року по 30.09.2017 рік ОСОБА_2, що викладена у листі №Є/39 від 23.01.2018 року Павлоградського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Окрім того, позивач у позові просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у період з 01.03.2016 року (включно) по 30.09.2017 року (включно).

Враховуючи висновок суду про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу пенсії, позовна вимога позивача про зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату громадянину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у період з 01.03.2016 року (включно) по 30.09.2017 року (включно) підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог пункту першого частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими рішення суду, зокрема, про присудження виплати пенсій у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно, суд вирішив за необхідне допустити до негайного виконання це рішення у вказаній частині.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із правил частин першої та пятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких: при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору ухвалою суду від 26.02.2018 року, доказів понесення судових витрат сторонами не надано, відтак судові витрати присудженню не підлягають.

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст.244, 245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково

Визнати протиправною відмову у виплаті заборгованості з виплати пенсії за період з 01.03.2016 року по 30.09.2017 рік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (інн НОМЕР_1), що викладена у листі №Є/39 від 23.01.2018 року Павлоградського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (інн НОМЕР_1) належної їй пенсії за період з 01.03.2016 року по 30.09.2017 рік.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко