Справа № 1840/3422/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р.Справа № 1840/3422/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Яковенка М.М. , Бегунца А.О. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 (повний текст складено 11.12.2018, головуючий суддя І інстанції Савицька Н.В., м.Суми) по справі № 1840/3422/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" (далі - ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі ГУ ДФС у Сумській області), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.06.2018 № на суму 382076,00 грн. та № на суму 261807,00грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД".

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, який підтримав під час розгляду справи, в якому наголошує на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції та відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги..

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до наступного.

Як свідчать матеріали справи, ГУ ДФС у Сумській області на підставі направлень від 13.04.2018 №800/14-01, від 13.04.2018 №799/14-01, від 13.04.2018 №797/14-01, від 13.04.2018 №799/14-01 та наказу ГУ ДФС у Сумській області про проведення перевірки №577 від 05.04.2018, а також на підставі плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на 2018 рік, було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 11.05.2018 №2946/18-28-14-01/34072607/34 (т.1 а.с.26-73), на який ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" було направлено до контролюючого органу заперечення від 18.05.2018 №51 (т.1 а.с.109-113).

За наслідками розгляду контролюючим органом надана відповідь від 01.06.2018 №10520/10/18-28-14-01-12 відповідно до якої залишено висновки перевірки без змін.

На підставі висновків проведеної перевірки ГУ ДФС у Сумській області було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 06.06.2018 №, яким позивачеві донараховано податок на прибуток в сумі 261807,50 грн., у тому числі: основного платежу - 209446 грн., штрафної санкції - 52361,50 грн. (а.с.20 том 1);

- податкове повідомлення-рішення від 06.06.2018 №, яким позивачу донараховано податок на додану вартість на суму 564386,25 грн., у тому числі: основного платежу - 451509 грн., штрафної санкції - 112877,25 грн. (а.с.22 том 1).

Не погодившись із вказаними податковими повідомлення-рішення, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги відповідача контролюючим органом було прийнято рішення про результати розгляду скарги від 09.08.2018 №26051/6/99-99-11-01-01-25 (а.с.130-138 том 1), яким зазначені податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

В акті перевірки контролюючим органом не заперечується проти правильності та повноти оформлення первинних документів, які складалися позивачем та його контрагентом.

При цьому суд першої інстанції вказав, що рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Із акту перевірки від 11.05.2018 №2946/18-28-14-01/34072607/34 слідує, що контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, в тому числі порушення п.44.1 с.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.198.1-198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи;

Положеннями ст.ст.180-211 розділу V ПК України визначено особливості як визначення платників податку на додану вартість, так і визначення об'єкту оподаткування цим податком.

При цьому, саме приписами ст.ст.185, 187 та 198 ПК України встановлено особливості визначення об'єкта оподаткування, дати виникнення податкових зобов'язань та правил формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість.

Так, згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг визначає стаття 188 Податкового кодексу України.

Так, пункт 188.1 зазначеної статті, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, встановлює, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого звязку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у звязку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобовязань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

З аналізу змісту вказаних норм слідує, що право платника податків на включення сум до податкових зобов'язань чи податкового кредиту по податку на додану вартість обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання або продаж цим платником податків товарів, основних фондів, отримання або надання послуг чи робіт, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; так і підтвердження обліковими, розрахунковими документами цих господарських операцій.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для збільшення в податковому обліку відповідних сум.

Таким чином, первинні документи мають юридичну силу лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку.

В свою чергу, приписами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон №996) визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Положеннями даного Закону встановлено, окрім іншого, визначення первинного документа та вимоги, які ставляться при його складанні.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи

Згідно з п.1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 (далі - Положення №88), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Аналіз норм Закону №996 свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне перевірити під час розгляду даної справи висновки податкового органу про порушення позивачем вимог діючого законодавства, які були покладені в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Так, підставою винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем з ПП "ОСОБА_2 Дістріб'юшн" щодо придбання шроту соняшникового.

Між ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" (Покупець) та ПП "ОСОБА_2 Дістрібьюшн" (Постачальник) 11.01.2016 було укладено договір №11/01-12, згідно із яким Постачальник зобов'язався поставити, а Покупець оплатити товар, вказаний в Специфікації та/або накладних, які є невід'ємними частинами даного договору (а.с.144-152 том 1).

На підтвердження здійснення даної господарської операції позивачем надано до суду копії первинних документів: договір, сертифікати якості (а.с.187-193 том 1), накладні (а.с. 161-168 том 1), платіжні доручення (а.с. 169-186 том 1), товарно-транспортні накладні (а.с.194-201 том 1).

Перевезення поставленого товару підтверджується товарно-транспортними накладними на перевезення даного товару, а саме: №13/01 від 13.01.2016, №13/01 від 14.01.2016, №1/02 від 01.02.2016, №10/02 від 10.02.2016, №25/02 від 25.02.2016, №10/03 від 10.03.2016, №15/03 від 15.03.2016, №28/03 від 28.03.2016 (а.с.194-201 том 1).

В подальшому даний шрот соняшниковий використовувався позивачем на виробництво комбікорму, який потім спрямовувався для годівлі качок, курей та перепелів, вирощування яких є основним видом діяльності ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД". Зазначене підтверджується рапортами виробництва продукції і використання сировини у комбікормовому цеху (а.с. 210-250 том 1, а.с. 1-26 том 2), звітами завідуючих ферм (а.с.27-44 том 2).

Складені під час здійснення даної господарської операції податкові накладні зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені терміни, що підтверджується актом перевірки та квитанціями про їх прийняття.

Всі перелічені первинні бухгалтерські документи: договір, накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення - вивчались працівниками ГУ ДФС в Сумській області в ході перевірки й описані в акті перевірки. Акт перевірки не містить зауважень щодо форми, змісту та якості складених первинних бухгалтерських документів по господарських операціях з придбання шроту соняшникового позивачем у ПП "ОСОБА_2 Дістрібьюшн".

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкових зобовязань відповідного періоду, відображених у ЄРПН, що також підтверджено контролюючим органом в акті перевірки позивача.

Фактичне виконання умов договору підтверджується первинними бухгалтерськими та податковими документами, оформленими відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п. 2.4. ст. 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

В акті перевірки контролюючим органом не заперечується проти правильності та повноти оформлення первинних документів, які складалися позивачем та його контрагентом.

У ході перевірки відповідачем не встановлено у позивача наміру отримати за правочинами, укладеними з контрагентами іншого результату, ніж поставки товару та отримання прибутку.

З огляду па викладене правильним є висновок суду першої інстанції про те, що господарські операції ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Щодо інформації контролюючого органу про наявний вирок по справі №201/4704/16-к від 14.04.2016, відповідно до якого Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська розглянувши кримінальне провадження №0000016 визнав винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України (а.с. 163-165 том 2), колегія суддів зазначає наступне.

Вирок по даній справі стосується фіктивної діяльності посадових осіб ПП "ОСОБА_2 Дістрібьюшн", а тому не стосується господарської діяльності ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД".

Вказаним вироком директора ПП "ОСОБА_2 Дістрібьюшн" визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України.

Колегія суддів зазначає, що вирок суду не містить безпосередню оцінку господарської діяльності ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" та його посадових осіб, в тому числі по операціям із ПП "ОСОБА_2 Дістрібьюшн".

При цьому відповідачем до матеріалів справи не надано будь-яких доказів стосовно посадових осіб позивача або контрагента позивача за спірною операцією, якими б встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірною операцією.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано доказів, які б ставили під сумнів виконання вказаних господарських операцій, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача, як платника податків.

Господарські операції ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" з його контрагентом підтверджуються наведеними вище документами первинного бухгалтерського обліку, які також досліджувались контролюючим органом під час проведення перевірки позивача, та підтверджують здійснення руху активів та зміни у власному капіталі та зобов'язаннях позивача.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду , викладеною в постанові від 27 лютого 2018 року у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №802/1853/16-а.

Щодо донарахування контролюючим органом податкових зобов'язань з податку на додану вартість по операціям позивача щодо списання яєць, які підлягають утилізації (бій яєць) на суму 91180,83 грн., з них: основного платежу 72944,66 грн., в т.ч. за 2015 рік - 13374,13 грн., за 2016 рік - 30433,31 грн., за 2017 рік - 29137,22 грн., фінансової санкції - 18236,17 грн.колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" є сільськогосподарським підприємством, яке займається вирощуванням свійських птахів (качки, кури, перепели). Готовою продукцією для підприємства визначено птиця жива та яйця.

Враховуючи специфіку здійснення господарської діяльності підприємства, окрім отримання готової продукції (яйця та птиці), яка в подальшому реалізовується покупцям, позивач має відходи виробництва, що належать утилізації (загибла птиця, бій яєць).

Помилково бухгалтерією підприємства позивача яйця з пошкодженою шкаралупою, які утворилися в процесі виробництва (безпосередньо в клітках птиці), оприбутковувалися на баланс підприємства і одночасно списувалися.

При цьому оприбуткування бою яєць відбувалось на підставі звітів виробництва, в яких одночасно вказувалась кількість оприбуткованих товарних яєць та кількість бою, який утворився саме безпосередньо під час виробництва таких товарів. (а.с.45-128 том 2)

Колегія суддів приймає до уваги доводи позивача щодо необхідності ведення підприємством обліку кількості отриманих від виробництва битих яєць з метою прийняття управлінських рішень, організації виробництва (забезпечення матеріального стимулювання працівників, покращення якості роботи), запобігання зловживань, перевірки ветеринарного стану поголів'я.

Положеннями п.3.2. Правил ветеринарно-санітарної експертизи яєць свійської птиці, затверджених наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 7 вересня 2001 року №70 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2001 року за №850/6041, передбачено, що реалізація яєць свійської птиці на ринках, за прямими зв'язками та у вільний продаж, а також заготівля і використання качиних та гусячих яєць дозволяються після проведення ветеринарно-санітарної експертизи.

Для харчових цілей використовують доброякісні яйця курей, цесарок, перепілок, індиків, качок та гусей.

Відповідно до п.4.8 Правил шкаралупа яєць повинна бути без видимих змін структури, чистою та цілою.

Допускається на шкаралупі дієтичних яєць наявність поодиноких крапок або смужок, а на шкаралупі столових яєць крапок та смужок (слідів від дотику яйця з підлогою клітки або транспортера для збирання яєць) не більше 1/8 їх поверхні.

На шкаралупі яєць не допускається наявність кров'яних плям та посліду.

Методичними рекомендаціями з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 18 травня 2001 року №132, встановлено об'єкти планування та обліку виробничих витрат і визнання собівартості продукції. Для птахівництва - це доросле стадо, яйця, молодняк на вирощуванні - приріст живої маси.

Тобто, визначенню у якості готової продукції підлягають лише якісні яйця.

Відповідно до п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.11.2005 року №790 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 грудня 2005 року за №1456/11736, сільськогосподарська продукція це актив, одержаний в результаті відокремлення від біологічного активу, призначений для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Приписами п.3 Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868, передбачено, що активи це ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, призведе до отримання економічних вигод у майбутньому.

Таким чином, отримані від сільськогосподарського виробництва биті яйця в розумінні норм чинного законодавства України не є активом, а, отже, не можуть визнаватися готового продукцією. Дана номенклатура не має перспектив щодо подальшого її використання і утилізується підприємством з дотриманням санітарних норм .

Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010 передбачено види продукції "Яйця курячі у шкаралупі, свіжі" код 01.47.21-00.00 Код УК1ГЗЕД 0407 00 30 00, "Яйця іншої птиці у шкаралупі, свіжі" код 01.47.22-00.00.

Положеннями вказаного Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010 не визначено як продукцію бій яєць.

Окрім того, п.4.12 ДСТУ 5028:2008 1 Національним стандартом України "Яйця курячі харчові" передбачено, що за показниками якості дієтичні, столові та охолоджені харчові яйця повинні відповідати вимогам, наведеним у таблиці 2. Зокрема:

Шкаралупа яєць дієтичних: Чиста, непошкоджена, без видимих змін структури, без слідів крові чи посліду. Дозволено поодинокі цятки або смуги від транспортерної стрічки площею не більше ніж 1/32 поверхні;

Шкаралупа яєць столових та охолоджених - чиста, непошкоджена, без видимих змін структури, без слідів крові чи посліду. Дозволено поодинокі цятки, плями або смуги від транспортерної стрічки площею не більше ніж 1/8 поверхні

Таким чином, ДСТУ також не передбачає товарну яєчну продукцію з пошкодженою шкаралупою.

З цих підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача та погоджується із висновком суду першої інстанції проте, що оскільки яйця з пошкодженою шкаралупою не придбавались позивачем, а були створені в процесі сільськогосподарського виробництва, у позивача був відсутній обов»язок складання податкових накладних та нарахування податкових зобов»язань на вартість яєць, втрата яких відбулася . в процесі виробництва.

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає. що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 по справі № 1840/3422/18 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 по справі № 1840/3422/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6