Справа № 200/9246/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Справа № 200/9246/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Ухвалою суду від 17.09.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі залишено без руху, як таку що не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України із наданням часу на усунення недоліків.
На виконання вимог, викладених в ухвалі суду від 17.09.2018 року, від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Згідно уточненого позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, а саме: з 10.09.1975 по 23.05.1984 - робота на Дніпропетровському виробничому трикотажному об'єднанні "Дніпрянка", з 30.01.1985 по 29.05.1989 - робота на Дніпропетровській облсільгосптехніці тресту "Дніпроспецсільгоспмонтаж", з 01.06.1989 по 13.06.1995 - робота в Науково-виробничому кооперативі "АБО";
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в страховий стаж ОСОБА_2 період роботи з 10.09.1975 по 23.05.1984 рік - робота на Дніпропетровському виробничому трикотажному об'єднанні "Дніпрянка" і здійснити перерахунок належної пенсії з урахуванням вказаного стажу;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в страховий стаж ОСОБА_2 період роботи з 30.01.1985 по 29.05.1989 - робота на Дніпропетровській облсільгосптехніці тресту "Дніпроспецсільгоспмонтаж" і здійснити перерахунок належної пенсії з урахуванням вказаного стажу;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в страховий стаж ОСОБА_2 період роботи х 01.06.1989 по 13.06.1995 - робота в Науково-виробничому кооперативі "АБО" і здійснити перерахунок належної пенсії з урахуванням вказаного стажу.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернулась до відповідача щодо призначення пенсії за віком, та було надано трудову книжку і копію свідоцтва про народження доньки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Проте позивачем було отримано відповідь, в якій зазначено про неможливість зарахування до страхового стажу деякі періоди роботи. Зазначено, що Пенсійний фонд не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Позивач вважає відмову відповідача необґрунтованою, незаконною та такою, що грубо порушує право особи на пенсійне забезпечення.
Ухвалою суду від 19.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
08.11.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем за розглядом заяви позивача було надано відповідь щодо розгляду документів на призначення пенсії. Згідно відповіді, стаж роботи позивача становить 6 років 10 місяців 9 днів, що недостатньо для призначення пенсії. Вказано, що відповідач діяв правомірно й виключно відповідно до законодавства України, додатково провівши усі необхідні дії для підтвердження стажу роботи позивача. Позивач помилково вважає дії відповідача незаконними, оскільки відповідач не надавав відмови - було роз'яснення.
29.11.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що 03.01.2018р. №65/05/12 було винесено рішення щодо розгляду документів на призначення пенсії, в резолютивній частині якого зазначено, що стаж роботи позивача становить 6 років 10 місяців 9 днів, що недостатньо для призначення пенсії. Таким чином у призначенні пенсії за віком позивачу було відмовлено. Дане рішення згідно вимог діючого законодавства є повідомленням про відмову в призначенні пенсії за віком, а не роз'яснення. Окрім того, оскільки відповідач не перевірив належним чином всі відомості, які можуть підтвердити трудовий стаж позивача, хоча позивач надавала такі відомості, в тому числі й про свідків, які можуть підтвердити трудовий стаж, тобто не врахував усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення про призначення пенсії за віком, то рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
В судове засідання сторони по справі не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Від відповідача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника.
Відповідно до п.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин та керуючись приписами ч.9 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах. На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд,-
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно копії трудової книжки від 13.09.1975 року, до вступу до Дніпропетровського виробничого трикотажного об'єднання "Дніпрянка" трудового стажу не мала:
- 10.09.1975р. прийнято ученицею в'язальницею філіалу №1 (№105 від 09.09.1975р.)
- 01.12.1975р. переведено в'язальницею по 4 розряду (наказ №101 від 11.12.1975р.)
- 23.05.1984р. звільнена за власним бажанням (наказ №35 від 29.05.1984р.)
- 30.01.1985р. Дніпропетровська облсільхозтехніка трест "Дніпроспецсільгоспмонтаж", прийнята секретарем машиністкою тресту (наказ №7-к від 30.01.1985р.)
- 29.05.1989р. звільнено за власним бажанням (наказ №37-к від 29.05.1989р.)
- 05.06.1989р. прийнята в члени кооперативу "Біонор-Дніпро" на посаду завідуючої канцелярії відділу кадрів, діловод (наказ №9 від 16.06.1989р.);
- 1990р. Науково-виробничий кооператив "Біонор-Дніпро" перейменовано в НВК "АБО" (рішення №276 від 22.05.1990р.);
- 08.07.1991р. призначено начальником відділу кадрів НВК "АБО" (наказ №76-оп від 08.07.1991р.)
- 13.06.1996р. звільнено за власним бажанням (наказ №837 від 13.06.1996р.).
02.10.2017 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком, до якої було додано: трудова книжка та копія свідоцтва про народження на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
Листом від 03.01.2018 року №65/05/12 Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі було розглянуто заяву ОСОБА_2 та повідомлено зокрема наступне:
* згідно наданих документів стаж складається з: 16.05.1982 по 15.05.1985 - догляд до 3 років, копія свідоцтва про народження на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1; з 01.10.2008 по 10.12.2009, з 01.01.2011 по 31.03.2014 - дані персоніфікованого обліку, робота ПП Молчанова з урахуванням сплати страхових внесків.
* неможливо зарахувати до страхового стажу періоди роботи:
- з 10.09.1975 по 23.05.1984 - робота на Дніпропетровському виробничому трикотажному об'єднанні, так як назва підприємства при прийомі на роботу не відповідає назві підприємства на печатці при звільненні;
- з 30.01.1985 по 29.05.1989 - робота на Дніпропетровській облсільгосптехніці тресту "Дніпроспецсільгоспмонтаж", так як назва підприємства при прийомі на роботу не відповідає назві підприємства на печатці при звільненні;
- з 01.06.1989 по 13.06.1995 - робота в Науково-виробничому кооперативі "АБО", так як звільнення завірено печаткою УРСР.
* на запит до Державного архіву Дніпропетровської області від 24.10.2017 №2468/02-21 надійшов лист від 17.11.2017 №М-207-2017, що надати архівну довідку про стаж роботи ОСОБА_2 за період роботи в Дніпропетровському виробничому експериментальному трикотажному об'єднанні "Дніпрянка" та в Дніпропетровській облсільгосптехніці тресту "Дніпроспецсільгоспмонтаж" неможливо через відсутність на зберіганні запитуваних документів.
* на запит до архівного управління Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів від 24.10.2017 №2469/02-21 та до ТОВ "Юридично-архівного бюро" Легіс від 24.10.2017р. №2470/02/21 відповідей не надійшло.
* таким чином, стаж роботи становить 06 років 10 місяців 09 днів, що недостатньо для призначення пенсії.
Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач з її оскарженням звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі ОСОБА_3 № 1058-IV).
Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
Закон №1788-XII гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Відповідно до статті 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
ОСОБА_4 КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У відповідності до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У відповідності пункту 2.2. до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, що затверджена ОСОБА_4 Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 (далі Інструкція № 162), заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
Пунктом 2.3. Інструкції № 162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з пунктом 2.5. Інструкції № 162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. Виправлення виробляється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов'язана надати працівникові в цьому необхідну допомогу.
При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1. Інструкції № 162).
Адміністрація зобов'язана видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення (п. 4.1. Інструкції № 162).
У відповідності з пунктом 2.2. зазначеної Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58 (далі Інструкція № 58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Пунктом 2.3Інструкції № 58передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників).
Згідно з пунктом 4.1. Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Під час розгляду справи, судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу у зв'язку з не врахуванням періодів роботи з 10.09.1975 по 23.05.1984, з 30.01.1985 по 29.05.1989 так як назва підприємства при прийомі на роботу не відповідає назві підприємства на печатці при звільненні, та з 01.06.1989 по 13.06.1995 так як звільнення завірено печаткою УРСР.
У трудовій книжці позивача наявні декілька записів щодо трудової діяльності у спірні періоди з 10.09.1975 по 23.05.1984, з 30.01.1985 по 29.05.1989, після дослідження яких у сукупності, суд дійшов висновку, що позивач у період з 10.09.1975 по 23.05.1984 працювала на посаді в'язальниці на ДВТО "Дніпрянка", з 30.01.1985 по 29.05.1989 на посаді секретаря машиністки ДОТ "Дніпроспецсільгоспмонтаж".
Також суд вважає необхідним звернути увагу на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси. З огляду на вищевикладене позивач не несе відповідальність за порушення вимоги ведення трудових книжок третіми особами.
Те, що УПФ через ті чи інші обставини позбавлена можливості провести перевірку відповідних даних, покладає надмірного тягаря та додаткових обов'язків на позивача.
Щодо твердження відповідача про те, що період роботи з 01.06.1989 по 13.06.1995 зарахувати до страхового стажу неможливо так як звільнення завірено печаткою УРСР, суд зазначає наступне.
ОСОБА_4 Верховної Ради України від 11.05.1992р. «Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи» № 2318-ХІІ та Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів", затвердженої наказом МВС України від 18.10.1993р. № 643 не містять положень про не чинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов'язок їх заміни.
Не впливає на права та законні інтереси позивача й факт припинення статусу СРСР, як суб'єкта міжнародного права, а також факт створення Співдружності Незалежних Держав.
Законодавцем покладено обов'язок ведення трудових книжок працівників на керівників підприємств, названа Інструкція не містить заборону на використання форми печатки з вказівкою УРСР (Українська Радянська Соціалістична Республіка), обов'язок по зміні печатки покладено на керівників підприємств, а тому відмінність в печатках в трудовій книжці позивача не може позбавити його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання надання пенсії.
Отже, ОСОБА_2 має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження її трудового стажу для зарахування до страхового стажу для призначення пенсії.
Також суд вважає необхідним зазначити наступне.
У відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637 (далі також ОСОБА_4 № 637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної ОСОБА_4).
Суд зазначає, що за положеннями ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положеннями ст. 14 Конвенції регламентовано, що користування правами та свободами, визнаними Конвенцією, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Таким чином, право позивача на отримання належної їй пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що предмет і мета Конвенції як інституту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (рішення у справі «Ковач проти України», «Мельников проти України», «Швидко проти України»).
Отже, суд оцінює фактичні обставини справи з урахуванням прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності та враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами підтверджено періоди роботи позивача з 10.09.1975 по 23.05.1984 - робота на Дніпропетровському виробничому трикотажному об'єднанні "Дніпрянка", з 30.01.1985 по 29.05.1989 - робота на Дніпропетровській облсільгосптехніці тресту "Дніпроспецсільгоспмонтаж", з 01.06.1989 по 13.06.1995 - робота в Науково-виробничому кооперативі "АБО".
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно позовних вимог позивача, він просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, а саме: з 10.09.1975 по 23.05.1984 - робота на Дніпропетровському виробничому трикотажному об'єднанні "Дніпрянка", з 30.01.1985 по 29.05.1989 - робота на Дніпропетровській облсільгосптехніці тресту "Дніпроспецсільгоспмонтаж", з 01.06.1989 по 13.06.1995 - робота в Науково-виробничому кооперативі "АБО".
Разом з тим, діями суб'єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень.
В даному випадку, права позивача порушуються не сукупністю вчинків відповідача, а відмовою викладеною у формі листа №65/05/12 від 03.01.2018 року, тобто рішенням субєкта владних повноважень, внаслідок чого суд вважає необхідним залишити вимогу про визнання протиправними дій відповідача без задоволення.
Враховуючи викладене, а також належність способу захисту порушеного права і необхідність його повного захисту, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_2 викладену в листі №65/05/12 від 03.01.2018 року.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.
В позовній заяві позивач також просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в страховий стаж ОСОБА_2 період роботи з 10.09.1975 по 23.05.1984 рік - робота на Дніпропетровському виробничому трикотажному об'єднанні "Дніпрянка", з 30.01.1985 по 29.05.1989 - робота на Дніпропетровській облсільгосптехніці тресту "Дніпроспецсільгоспмонтаж", з 01.06.1989 по 13.06.1995 - робота в Науково-виробничому кооперативі "АБО" і здійснити перерахунок належної пенсії з урахуванням вказаного стажу.
Враховуючи висновок суду, що відповідач, відмовляючи позивачу в зарахуванні періодів роботи, діяв протиправно чим порушив права позивача, то відповідно позовна вимога про зобов'язання зарахувати в страховий стаж спірні періоди роботи підлягає задоволенню.
Щодо вимоги здійснити перерахунок належної пенсії з урахуванням вказаного стажу, суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки перерахунок пенсії можливий після вже призначення пенсії, тому дана вимога є передчасною.
В огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позову, судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст.2, 5, 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, викладену в листі №65/05/12 від 03.01.2018 року.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в страховий стаж ОСОБА_2 період роботи з 10.09.1975 по 23.05.1984 рік - робота на Дніпропетровському виробничому трикотажному об'єднанні "Дніпрянка" .
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в страховий стаж ОСОБА_2 період роботи з 30.01.1985 по 29.05.1989 - робота на Дніпропетровській облсільгосптехніці тресту "Дніпроспецсільгоспмонтаж" .
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в страховий стаж ОСОБА_2 період роботи х 01.06.1989 по 13.06.1995 - робота в Науково-виробничому кооперативі "АБО".
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко