Справа № 536/1715/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 р.Справа № 536/1715/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Голуба Івана Олександровича на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Колотієвський О.О., м. Кременчук, повний текст складено 20.03.19 року по справі № 536/1715/18

за позовом ОСОБА_2

до Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції , Поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Голуба Івана Олександровича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач 1), Поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Голуба Івана Олександровича (далі - відповідач 2), в якому просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ №639540, прийняту 03.10.2018 рядовим поліції 1 батальйону 3 роти Батальйону патрульної поліції м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Голубом Іваном Олександровичем за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_2, та закрити справу;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Батальйону патрульної поліції м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції і.к. 40108646 на користь ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень 00 копійок.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.03.2019 адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_2, серії ЕАВ №639540, прийняту 03.10.2018 року рядовим поліції 1 батальйону 3 роти Батальйону патрульної поліції м. Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Голубом Іваном Олександровичем за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за постановою серії ЕАВ №639540 від 03.10.2018 року - закрито.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач звертає увагу на те, що судом не враховано, що в адміністративному позові позивач підтверджує, що він дійсно керував транспортним засобом та здійснив рух з порушенням вимог дорожнього знаку 3.1 "Рух заборонено" розділу 33 ПДР України. Обставини, на які посилається позивач, а саме, щодо виконання водієм доручень керівництва за вказаною у постанові адресою не заслуговують на увагу, не спростовують вчиненого позивачем правопорушення, не підтверджені належними та допустимими доказами. Під час патрулювання було виявлене адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, а саме здійснено рух в зоні дії дорожнього знаку 3.1 "Рух заборонено" розділу 33 ПДР України, розміщеного на початку зони, позначеної дорожнім знаком 5.33 "Пішохідна зона". На місці зупинки позивачу повідомлено посаду, звання та прізвище поліцейського та причину зупинки. Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позивачу роз'яснено. Доказів на дотримання водієм правил дорожнього руху позивачем у відповідності до ст. 268 КУпАП на місці розгляду справи не надано. Справу розглянуто в присутності позивача, постанову оголошено негайно після розгляду справи, копію постанови позивач отримав на місці розгляду справи.

Враховуючи викладене, вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання, призначеного на 22.04.2019, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 03 жовтня 2018 поліцейським 1 батальйону 3 роти БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області Голубом Іваном Олександровичем складено постанову серії ЕАВ №639540 відносно ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у розмірі 255 грн. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме здійснення руху в зоні дії дорожнього знаку 3.1 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом, в якому в обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідачем незаконно, необґрунтовано та безпідставно, порушуючи його права та охоронювані законом інтереси, складено оскаржувану постанову Серії ЕАВ №639540 від 03 жовтня 2018.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАВ №639540 від 03 жовтня 2018, поліцейським 1 батальйону 3 роти БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області Голубом І.О. встановлено, що 03.10.2018 водій ОСОБА_2 близько 13 год. 08 хв., керуючи транспортним засобом Chevrolet Еріса д.н.з. НОМЕР_2 у м. Кременчуці по просп. Свободи, 15, здійснив рух в зоні дії дорожнього знаку 3.1 "Рух заборонено" розділу 33 ПДР України, чим порушив ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 3.1 ч. 3 розділу 33 ПДР України знак 3.1 "Рух заборонено" забороняє рух усіх транспортних засобів у випадках, коли в т.ч. початок пішохідної зони позначено знаком 5.33.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме порушення позивачем знаку 3.1 "Рух заборонено" розділу 33 ПДР України.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вчинив всі передбачені чинним законодавством дії, на які він посилається в апеляційній скарзі, такі як повідомлення позивачу на місці зупинки посади, звання та прізвища поліцейського та причину зупинки; роз'яснення позивачу його прав.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, фактично позивача було притягнуто до відповідальності за те, що він здійснив рух в зоні дії дорожнього знаку 3.1 "Рух заборонено".

Між тим, колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 3.1 ч. 3 розділу 33 Правил дорожнього руху знак 3.1 "Рух заборонено" означає наступне: забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли в т.ч. початок пішохідної зони позначено знаком 5.33.

В свою чергу, у цій же ч. 3 розділу 33 ПДР після п.3.43 наведені випадки, при яких не поширюється дія перелічених знаків. В тому числі передбачено, що не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їзджати до позначеної зони і виїзджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 працює водієм в AT «Полтава-банк», що підтверджується довідкою № 03-01/494 від 12.10.2018, виданою AT «Полтава-банк».

03.10.2018 ОСОБА_2 виконував свої посадові обов'язки, а саме виконував доручення керівництва з перевезення працівників, документів та товарно-матеріальних цінностей по відділенням AT «Полтава-банк» легковим службовим автомобілем Chevrolet Еріса д.н.з. НОМЕР_2.

Зазначений автомобіль є власністю AT «Полтава-банк», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія ВІС051017.

Виконання службових доручень 03.10.2018 ОСОБА_2 на цьому автомобілі підтверджується подорожнім листом №74613 від 03.10.2018, які використовують на підприємстві AT «Полтава-банк» для обліку роботи водія та витрат палива.

Розташування відділення АТ «Полтава-банк» № 8 за адресою: м. Кременчук, вул. Європейська, буд. 66/13, підтверджується положенням про дане відділення, затверджене Рішенням наглядової ради АТ «Полтава-банк» від 26 червня 2018 № 36.

Пішохідна зона по проспекту Свободи біля будинку №15 по вул. Європейська, 66/13, є з одним в'їздом і виїздом, яким і скористався ОСОБА_2

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що водій AT «Полтава-банк» ОСОБА_2, який на службовому авто в робочий час зупинився 03.10.2018 біля відділення №8 AT «Полтава-банк» в м. Кременчук, розташованого у будинку № 66/13 по вул. Європейська зі сторони проспекту Свободи для обслуговування підприємства, не порушив вимог дорожнього знаку 3.1 ПДР, а тому підстави для застосування санкцій, передбачених ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначений службовий автомобіль є легковим транспортним засобом, який, відповідно, не може використовуватись позивачем для перевезення вантажів, товарно-матеріальних цінностей тощо, а отже, у водія була відсутня необхідність в'їзджати до пішохідної зони, та, відповідно, були відсутні підстави відступати від вимог дорожнього знаку 3.1, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки дія знаків 3.1-3.8, 3.11 не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні.

Отже, транспортний засіб повинен обслуговувати підприємство, незалежно від того легковий він є чи вантажний, та не обов'язково перевозити саме вантаж.

В даному випадку, ОСОБА_2 виконував свої посадові обов'язки, а саме виконував доручення керівництва з перевезення працівників, документів та товарно-матеріальних цінностей по відділенням AT «Полтава-банк», отже обслуговував підприємство.

Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев'ять з місцем водія включно.

З огляду на викладене, зазначений легковий автомобіль може перевозити працівників, документи та товарно-матеріальні цінності відповідно до своєї конструкції.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАВ №639540 за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України, прийнята з порушеннями вимог КпАП України, є безпідставною та необґрунтованою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про її скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Голуба Івана Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.03.2019 року по справі № 536/1715/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді З.Г. Подобайло А.М. Григоров