Справа № 160/8722/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8722/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року в адміністративній справі №160/8722/18 (головуючий суддя 1-ої інстанції Голобутовський Р.З., повний текст рішення складений 25.12.2019 року) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» до ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 21.11.2018 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, починаючи з 19.12.2017 року, щодо невиконання виконавчого листа №804/14155/15, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 30.05.2016 року;

- зобовязати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області негайно виконати виконавчий лист №804/14155/15, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом 30.05.2016 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року залучено до участі у справі Державну казначейську службу України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, починаючи з 19.12.2017 року, щодо невиконання виконавчого листа №804/14155/15, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 30.05.2016 року.

Зобовязано Державну казначейську службу України виконати виконавчий лист №804/14155/15, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом 30.05.2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідач - Державна казначейська служба України також подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову.

Позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційні скарги, в якому просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву на апеляційні скарги, встановила наступне.

31.05.2016 року позивач звернувся до Управління Державної казначейської служби України у м.Нікополі ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області з заявою про виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року у справі №804/14155/15 (а.с.20).

Управління Державної казначейської служби України у м.Нікополі ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області надано позивачу відповідь від 21.06.2016 року про повернення виконавчого документа, посилаючись на порушення п.6.2.3. Інструкції з діловодства в адміністративних судах, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №174 від 17.12.2013 року (а.с.21).

Позивач звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про виправлення помилки у виконавчому листі та ухвалою суду від 25 серпня 2016 року виправлено описку у виконавчому листі (а.с.22).

27.10.2016 року позивач знов звернувся до Управління Державної казначейської служби України у м.Нікополі ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області з заявою про виконання рішення суду, до якої позивачем додано оригінал виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду №804/14155/15 від 30.05.2016 року, копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2016 року у справі №804/14155/15 з відміткою про набрання законної сили 27.09.2016 року та копію постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2015 року у справі №804/14155/15 (а.с.23).

Проте, Управління Державної казначейської служби України у м.Нікополі ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області листом від 02.11.2016 року повернуло позивачу ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року (а.с.24).

Листом від 04.11.2016 року позивач повідомив Управління Державної казначейської служби України у м.Нікополі ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про помилкове повернення не завіреної ксерокопії ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у справі №804/14155/15 на адресу позивача з посиланням на розгляд заяви позивача від 27.10.2016 року №751-06 про виконання рішення суду, в звязку з чим втретє просив розглянути його заяву від 27.10.2016 року №751-06 про виконання рішення суду з доданими до неї оригіналами (а.с.25).

Листом від 12.12.2016 року ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області заяву позивача повернуто без виконання з посиланням на те, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року визнано поважними обставини, викладені у клопотанні органу ДФС про поновлення строку на оскарження постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2015 року та відкрито апеляційне провадження у справі (а.с.26).

19.12.2016 року позивач звернувся до ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області з заявою про виконання рішення суду (а.с.27).

Позивач отримав лист ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 10.02.2017 року, яким повідомлено позивача про відкладення виконання у звязку зі зверненням ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду із заявами про внесення виправлень до виконавчого листа у справі №804/14155/15 та розяснення рішень судів першої та апеляційної інстанції (а.с.28).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про розяснення ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2016 року у справі №804/14155/15 відмовлено (а.с.29).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про розяснення постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року у справі №804/14155/15 відмовлено (а.с.30-31).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про внесення виправлень у виконавчий лист у справі №804/14155/15 відмовлено (а.с.32-33).

19.12.2017 року позивачем знов подано до ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області заяву про поновлення виконання рішення суду (а.с.34).

ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 25.01.2018 року позивачу повернуто документи без виконання у звязку із зазначенням невірної дати набрання законної сили рішенням суду (а.с.35).

27.02.2018 року позивач звернувся до Державної казначейської служби України зі скаргою на незаконні дії заступника начальника ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо повернення документів без виконання.

Листом від 03.04.2018 року позивачу відмовлено в задоволенні скарги з посиланням на те, що на момент подання виконавчого листа до органу Казначейства, датою набрання законної сили постановою у справі №804/14155/15 є 11.07.2016 року (а.с.36).

26.04.2018 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання у справі №804/14155/15.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року заяву позивача про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання у справі №804/14155/15 задоволено частково та поновлено строк предявлення виконавчого листа до виконання у справі №804/14155/15 до 25.05.2021 року (а.с.37).

18.09.2018 року позивач звернувся до Управління Державної казначейської служби України у місті Нікополі Дніпропетровської області з заявою про виконання рішення суду (а.с.40).

Листом від 24.09.2018 року Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повідомило позивача про повернення документів без виконання з підстав невірного зазначення дати набрання законної сили рішенням у виконавчому документі (а.с.43).

Не погодившись із вказанимии діями відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі, як субєкти владних повноважень, не довели правомірності своїх дій по невиконанню рішення суду.

При вирішенні справи суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є обовязковість рішень суду.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV, та особливості їх виконання встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно зі статтею 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вказаним Законом, крім органів державної виконавчої служби, визначено інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 у справі №804/14155/15 стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «Ютіст» пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України у розмірі 150524,42 грн..

30.05.2016 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «Ютіст» виконавчий лист у справі №804/14155/15, в якому зазначено, що судове рішення набрало законної сили 11.05.2016 року.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 606-XIV рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є спеціальним у сфері гарантування державою виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державні підприємство, установа, організація.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржника, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком №845.

Пунктом 2 Порядку №845 визначено, що виконавчі документи - це оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до п.28 Порядку №845 орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів.

Тобто, обовязок щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2015 року №804/14155/15 та відповідного виконавчого листа, покладено на Державну казначейську службу України, як на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Підпунктом першим пункту девятого Порядку №845 передбачено, що орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли: виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; предявлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження».

Посилання відповідачів на те, що виконавчий лист повертався Товариству з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «Ютіст» у звязку із оформленням виконавчого листа з порушенням законодавства, а саме невірно зазначено дату набрання законної сили рішенням суду, судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Так, в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у справі №804/14155/15, яка набрала законної сили 12.12.2017 року, судом зазначено, що на момент видачі виконавчого листа у справі №804/14155/15, дата набрання законної сили судовим рішення та дата для предявлення виконавчого листа до виконання зазначені вірно, оскільки ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2016 апеляційну скаргу Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління ДФС у Дніпропетровській області повернуто апелянту, а тому суд оформив виконавчий лист з урахуванням саме ухвали апеляційного суду від 04.05.2016 року.

Також, в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 у справі №804/14155/15, яка набрала законної сили 25.05.2018 року, судом зазначено, що станом на 30.05.2016 року постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року набрала законної сили 11.05.2016 року.

Таким чином, при оформленні та видачі виконавчого листа у справі №804/14155/15 помилки щодо зазначення дати набрання законної сили постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 судом допущено не було.

Чинним законодавством не передбачено порядку зміни дати набрання законної сили судовим рішенням у виконавчому листі, який було видано до перегляду такого судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку, після прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками такого оскарження.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що у виконавчому листі у справі №804/14155/15 станом на 30.05.2016 року (день видачі судом виконавчого листа) немає жодних помилок, що встановлено зазначеними рішеннями судів, які набрали законної сили, а також те, що виконавчий лист містить всі обовязкові реквізити, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а відтак, відповідає вимогам, встановленим вказаним законом, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області допущено протиправну бездіяльність.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами, як субєктами владних повноважень, не доведено правомірність бездіяльності щодо невиконання виконавчого листа №804/14155/15, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 30.05.2016 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що дієвим способом захисту порушеного права позивача буде зобовязання ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області виплатити позивачеві суму, вказану у виконавчому листі, у звязку з чим необхідно вийти за межі позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року в адміністративній справі № 160/8722/18 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року в адміністративній справі № 160/8722/18 змінити.

Абзац третій резолютивної частини рішення викласти у наступній такій редакції: «Зобовязати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області виплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТІСТ» 150524 (сто пятдесят тисяч пятсот двадцять чотири) гривні 42 копійки за виконавчим листом №804/14155/15, виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом 30.05.2016 року».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак