Справа № 826/5176/17
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5176/17 Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Коломійцевої А.О.,

представника позивача Бардіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року (прийняте в порядку письмового провадження, у складі головуючого суддя Клименчук Н.М., суддів:Шрамко Ю.Т., Костенко Д.А.) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання відсутності компетенції, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просило встановити відсутність компетенції (повноважень) Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних підрозділів здійснювати габаритно-ваговий контроль за відсутності належним чином затвердженої методики.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити повністю позов.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Порядок № 879 не містить норм, які б визначали сукупності, послідовності, порядки використання різних прийомів та методів при здійсненні зважуванні транспортних засобів як процесу експериментального визначення одного або декількох значень ваги, які можуть бути обґрунтовано приписані вазі, не містить характеристик похибок або невизначеність вимірювань зважувань транспортних засобів. Апелянт зазначає, що в разі відсутності методики проведення зважування транспортних засобів Укртрансбезпека не може проводити таке зважування, оскільки не відомі сукупності, послідовності, порядки використання прийомів та методів при здійсненні зважуванні транспортних засобів як процесу експериментального визначення одного або декількох значень величини, які можуть бути обґрунтовано приписані величині. Зазначено, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що Порядок № 879 містить методику проведення габаритно-вагового контролю та що ця методика не суперечить Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», суд першої інстанції не обґрунтував та не довів, які саме норми Порядку № 879 визначають методику зважування транспортних засобів і в чому полягає відповідність такої методики Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Від відповідача до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з позовної заяви встановлено, що основним видом господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі. Ем. Джі.» є здійснення перевезень сільськогосподарської продукції від виробників до зберігачів, а також покупцям та постачальникам.

Представником позивача надіслано до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України адвокатський запит №б/н від 24 січня 2017 року щодо надання копії нормативно-правового акту Мінекономрозвитку, яким затверджено методику проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами, яка згадана в пункті 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року.

За результатами розгляду вказаного запиту Мінекономрозвитку надано відповідь №3423-09/7162-07 від 03 березня 2017 року, згідно якої під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку. При цьому, повідомлено, що методика проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами не була затверджена Міненомрозвитку (а.с.7-8).

Також, у даній відповіді зазначено, що постанова Кабінету Міністрів України №879 потребує приведення у відповідність із Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Крім того, на виконання доручення Уряду від 14 липня 2014 року №24591/1/1-14 центральним органам виконавчої влади (зокрема Мінінфраструктури), в шестимісячний строк необхідно було підготувати та подати в установленому порядку на розгляд Уряду проекти нормативно-правових актів, необхідних для забезпечення реалізації Закону. З метою забезпечення виконання зазначеного доручення Мінекономрозвитку листом №3421-05/22378-03 від 20 липня 2016 року інформувало Мінінфраструктури щодо необхідності внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України №879 (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що за дорученням Міністерства інфраструктури України від 07 серпня 2017 року №26450/0/7-17 Державне агентство автомобільних доріг України в межах компетенції розглянуло запит адвоката Бардіної О.О. від 24 січня 2017 року №280-1 щодо технічних особливостей вимірювання поперечного похилу дорожнього покриття та повідомило, що поперечний похил проїзної частини автомобільних доріг загального користування призначається у відповідності до вимог ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина І. Проектування. Частина ІІ. Будівництво» залежно від матеріалу покриття дорожнього одягу».

Вимірювання поперечного похилу відповідно до діючої системи контролю якості можуть проводитись при виробничому (операційному, приймальному) контролі якості та здійснюються як підрядником, так і замовником. Також в межах здійснення технічного нагляду замовник контролює якість робіт, у тому числі шляхом інструментальних вимірювань похилів поверхонь відповідних шарів дорожніх конструкцій.

Також, в матеріалах справи міститься лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3423-09/36519-07 від 13 жовтня 2017 року, який наданий у відповідь на адвокатський запит №398-1 від 04 жовтня 2017 року щодо відомостей про характеристики похибок або невизначеності вимірювань, які виникають при визначенні навантаження на вісь вантаженого автомобіля, що перевозить сипучий вантаж, який в силу своїх фізичних властивостей змінює розподіл навантажень на вагу транспортного засобу в русі.

Даним листом повідомлено, що характеристики похибок або невизначеність вимірювань, повинні зазначатись у методиках вимірювань. Крім того, зазначено, що Мінекономрозвитку було визначено спеціально уповноваженим органом у сфері метрології згідно з Положенням про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №549 у редакції, що діяла до 18 січня 2016 року.

При цьому, відповідна методика, зазначена у Порядку №879, не була затверджена Мінекономрозвитку. Водночас законодавчими актами не передбачено повноваження Мінекономрозвитку щодо затвердження методик вимірювань, зокрема для здійснення габаритно-вагового контролю.

У зазначеному листі також вказано, що оскільки Мінінфраструктури забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері, зокрема, автомобільного транспорту та дорожнього господарства, то Мінінфраструктури необхідно розробити відповідні зміни до Порядку з метою приведення у відповідність до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагонів та/або габаритні параметри яких перевищують норми, затверджено Постановою КМУ від 27.06.2007 року № 879.

Вказаним порядком встановлено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку (п. 19 Порядку, в редакції чинній на час звернення до суду з даним позовом).

Позивач вважає, що в силу чинного законодавства, Державна служба України з безпеки на транспорті, та його територіальні органи, не уповноважено на здійснення габаритно-вагового контролю, оскільки відсутні належним чином затвердженні Мінекономрозвитку методики.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень врегульовано Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон).

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, крім іншого, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

На території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює: контроль наявності, видачу дозвільних документів на виконання перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично виконується; контроль технічного, санітарного та екологічного стану транспортних засобів, що впливає на безпеку руху та екологічну ситуацію; перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів. Наведений перелік не є вичерпним.

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є:

1) реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

2) внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті;

3) здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

4) надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного, морського та річкового транспорту.

Згідно з пунктом 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб'єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що Державна служба України з безпеки на транспорті наділена повноваженнями на здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування. Водночас, суд звертає увагу, що вказані повноваження повинні здійснюватися в межах правового поля з урахуванням особливостей здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 8 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року (далі - Порядок №879).

Абзацом 4 пункту 2 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до вимог пунктів 15-18 Порядку №879 (в редакції станом на момент звернення позивача до суду) контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до пункту 19 Порядку №879 (в редакції станом на момент звернення позивача до суду) під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Колегією суддів встановлено, що вказаний пункт 19 виключено з Порядку №879 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №671 від 30 серпня 2017 «Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», яка набрала чинності 08 вересня 2017 року.

Наведене свідчить, що Укртрансбезпеки до 08 вересня 2017 року здійснювала повноваження габаритно-вагового контролю за відсутності відповідної методики, керуватись якою відповідач зобов'язаний при здійсненні своїх повноважень, однак, наразі пункт 19 виключено з Порядку №879.

Водночас, відсутність затвердженої методики вимірювань для здійснення габаритно-вагового контролю підтверджується, зокрема, листами Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3423-09/7162-07 від 03 березня 2017 року та №3423-09/36519-07 від 13 жовтня 2017 року, які містяться в матеріалах справи.

Відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності врегульовано Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 року №1314-VII (далі - Закон №1314-VII).

При цьому, статтею 7 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» вимірюванням вважається процес експериментального визначення одного або декількох значень величини, які можуть бути обґрунтовано приписані величині.

Результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Методики вимірювань у сфері законодавчо регульованої метрології, що є обов'язковими до застосування, визначаються в нормативно-правових актах або в нормативних документах, на які є відповідні посилання в нормативно-правових актах.

Результати вимірювань повинні бути доступні юридичним і фізичним особам, які мають щодо них обґрунтований інтерес.

При цьому, до відповідно до статті 3 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до сфери законодавчо регульованої метрології належить, зокрема, контроль безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів.

Як зазначалось вище, згідно листа Харківського національного автомобільно-дорожнього університету №1217/21 від 26 квітня 2017 року, пунктом 1.3 Методики виконання вимірювань по осьових навантаженнях та маси вантажних транспортних засобів у русі чітко вказано, що методика виконання вимірювань не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вагу транспортного засобу у русі, що пов'язано з особливостями розрахунку такого навантаження в залежності від додаткових фізичних параметрів. Всі інші види навантажень розраховуються відповідно до Методики (а.с.87).

Наведене свідчить, що проведення габаритно-вантажного контролю без врахування методики вимірювання, використання якої прямо передбачено чинним законодавством, ймовірно матиме своїм наслідком недійсність результатів такого контролю.

Разом з тим, відповідно до пп.2 п. 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпунктом 12 пункту 2 Порядку № 879 встановлено, що повторне вимірювання і зважування, це будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу в'їзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї. Не є повторним вимірювання, яке проводиться через технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання, що не суперечить вимогам затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики.

Колегія суддів погоджується із доводами позивача, що на час вирішення спору відсутня належним чином затверджена спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методика, однак вважає за необхідне зазначити, що у період після 08 вересня 2017 року (дати набрання чинності постанови зі змінами), виключено пункт 19 Порядку №879, а тому відсутність методики не позбавляє відповідача повноважень на здійснення габаритно-вагового контролю, з огляну на наступне.

До сфери законодавчо регульованої метрології, крім іншого, віднесено - контроль безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів (ст. 3 Закон №1314-VII).

При цьому, метрологічна система України створює необхідні засади для забезпечення єдності вимірювань у державі.

Основними завданнями цієї системи, відповідно до ст. 4 Закону №1314-VII, є: реалізація єдиної технічної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності; 2) захист громадян і національної економіки від наслідків недостовірних результатів вимірювань; 3) здійснення фундаментальних і прикладних досліджень та наукових розробок у сфері метрології та метрологічної діяльності; 4) економія всіх видів енергетичних і матеріальних ресурсів; 5) забезпечення якості та конкурентоспроможності вітчизняної продукції; 6) створення нормативно-правових, нормативних, науково-технічних та організаційних основ забезпечення єдності вимірювань у державі.

Відповідно до пункту 9 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1314-VII, Кабінет Міністрів України, до набрання чинності цим Законом, зобов'язано: забезпечити прийняття технічних регламентів, вимогам яких відповідно до цього Закону повинні відповідати засоби вимірювальної техніки; забезпечити призначення органів з оцінки відповідності для проведення оцінки відповідності засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів; подати до Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, передбачених цим Законом; забезпечити приведення своїх нормативно-правових актів, а також нормативно-правових актів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади у відповідність із цим Законом.

При цьому, нормами частини 2 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1314-VII встановлено, що до приведення нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом вони діють в частині, що не суперечить цьому Закону.

Враховуючи викладені норми чинного законодавства, та беручи до уваги те, що пункт 19 Порядку №879, який передбачав обов'язковість користування методикою під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпеки або її територіальні органи, виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України №671 від 30 серпня 2017 «Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», яка набрала чинності 08 вересня 2017 року, а також те, що контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль, колегія суддів приходить до висновку, що до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних підрозділів належить здійснення габаритно-вагового контролю, навіть при відсутності належним чином затвердженої методики, оскільки обов'язковість застосування такої методики наразі законодавством не передбачена.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість міркувань позивача з приводу відсутності у відповідача компетенції на здійснення габаритно-вагового контролю, а відтак позов ТОВ «Вантаж Бі.Ем.Джі» задоволенню не підлягає.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.А. Губська

О.О. Беспалов