Справа № 826/10425/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишиної О.М. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.04.2018 р. № Ю-3302-50 у станом на 24.04.2018 р. в розмірі 625 021,90 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року провадження в адміністративній справі №826/10425/18 за позовом Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги № Ю-3302-50 від 05.04.2018 р. - закрито.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою справу направити до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що виправлення суб'єктом владних повноважень порушення, шляхом відкликання оскаржуваної вимоги за відсутності підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення, тягне за собою закриття провадження у справі, згідно п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб'єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Зі змісту даної норми слідує, що провадження у справі, на підставі даного пункту частини першої статті 238 КАС України, може бути закритим за наявності таких обов'язкових умов: виправлення суб'єктом владних повноважень у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності порушень; відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, станом на 24.04.2016 року в облікових даних інтегрованої картки платника податків підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску, у розмірі 625 021,90 грн.

У зв'язку із цим, відповідачем винесено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми Ю - 3302-50 від 05.04.2018 року

Позивач не погоджується із вказаною податковою вимогою, з тих підстав, що ГУ ДФС у Вінницькій області винесено дві вимоги про сплату боргу від 05 квітня 2018 року № Ю-3302-50, а саме:

- вимога від 05 квітня 2018 року № Ю-3302-50, станом на 31 березня 2018 року у сумі 326 818,66, яка не узгоджена;

- вимога від 05 квітня 2018 року № Ю-3302-50, станом на 24 квітня 2018 року у сумі 625 021,90 грн, яка узгоджена 20.04.2018 р. та на підставі якої відкрито виконавче провадження.

На думку позивача, відповідач двічі сформував вимогу однією датою за різні податкові періоди (один з яких ще не настав) та на різні суми. Також, копію вимоги позивачу не направлено, отже її не узгоджено у встановленому законом порядку.

Також, позивач в апеляційній скарзі повідомив, що такі дії відповідача призвели до відкриття виконавчого провадження, в рамках якого, з метою запобігання накладення арешту на майно, він змушений був сплатити суму боргу у розмірі 625 021,90 грн. та сплатити виконавчий збір у розмірі 62 502,19 грн., що призвело до майнових збитків.

У зв'язку із цим, позивач вважає другу вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв'язку із чим звернувся до суду.

Також, з матеріалів справи вбачається, що від ГУ ДФС у м. Києві до суду першої інстанції надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивовано тим, що позивачем було погашено суму недоїмки платіжним дорученням №2047 від 10.07.2018, у зв'язку з чим вимога податкового органу про сплату недоїмки вважається відкликаною.

На підтвердження вказаного клопотання, представник відповідача надав виписку із контрольно-облікової картки платника податку, з якої вбачається, що 10.07.2018 за платіжним дорученням №2047 було погашено недоїмку у розмірі 382865, 26 грн.

Враховуючи те, що податковий борг за позивачем не обліковується, податкова вимога у порядку, передбаченому п.6 розділу VI. Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", затвердженою наказом Мінфіну № 449 від 20.04.2015 р. є відкликаною.

Так, відповідно до п.6 розділу VI. Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", затвердженою наказом Мінфіну № 449 від 20.04.2015 р., вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі.

Зі змісту наведеної норми слідує, що податкова вимога вважається відкликаною контролюючим органом у випадку самостійного погашення недоїмки платником податків.

Разом з тим, аналіз наведених положень п.6 розділу VI. Інструкції № 449 від 20.04.2015 р., у взаємозв'язку з приписами п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України дає підстави для висновку, що відкликання податкової вимоги у зв'язку з погашенням податкового боргу не може вважатися виправленням суб'єктом владних повноважень порушень, що стали підставою для звернення до суду із позовом про оскарження його рішення, оскільки індивідуальний акт скасований не самим контролюючим органом з підстав його протиправності, а відкликаний у зв'язку з погашенням суми податкового боргу.

Наведене, на переконання колегії суддів, свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції про те, що у межах спірних правовідносин відбулося виправлення оскаржуваних порушень суб'єктом владних повноважень, що, у свою чергу, є перешкодою для закриття провадження у справі за п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Як зазначалося, позивач вважає оскаржувану вимогу протиправною, з вищевказаних підстав, у зв'язку із чим звернувся до суду про її оскарження. Факт сплати коштів за оскаржуваною вимогою не свідчить про те, що позивач погодився із нею та не бажає її оскаржувати.

Крім того, колегією суддів враховується, що позивач заперечує проти закриття провадження у справі, обґрунтовуючи свою позицію, зокрема, тим, що погашення податкового боргу останнім не здійснювалося. Викладене, на переконання судової колегії, свідчить про те, що судом першої інстанції не були перевірені та не встановлені обставини, настання яких зумовило відкликання оскаржуваної податкової вимоги.

Колегія суддів враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведених обставин у сукупності, а також, зважаючи на те, що закриття провадження у справі, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, можливе у разі самостійного скасування суб'єктом владних повноважень саме з метою усунення порушень, що є предметом оскарження, а не у зв'язку з тим, що обставини, які були підставою його прийняття, відпали, колегія суддів дійшла висновку про помилковість прийнятої судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 229, 238, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 15.04.2019 року