Справа № 826/10130/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишиної О.М. Борейка Д.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж 7" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД", про визнання протиправними дій, скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авантаж 7" звернувся до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо призначення та проведення позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж 7" в період 04.05.2018 року - 17.05.2018 року;

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 17.05.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо призначення та проведення позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж 7» в період 04.05.2018 року - 17.05.2018 року. Визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 17.05.2018 року.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що ТОВ "Авантаж 7" є суб'єктом містобудування в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

26 березня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж 7" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

29 березня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 25.12.2012 року ТОВ «Пантера ЛТД» () на праві приватної власності належить операторська з магазином (літера Г) площею 126,90 кв.м., склад для резервуарів з пальним (літера Д) площею 61,80 кв.м., загальною площею 188,70 кв.м. автозаправного комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 61.

Відповідно до договору оренди №6 від 25.12.2009 року укладеного між ТОВ «Пантера ЛТД» (орендодавець) та ТОВ «Авантаж 7» (орендар), останній орендує майно, що розміщене на території за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 61.

01.09.2017 року між ТОВ «Пантера ЛТД» (орендодавець) та ТОВ «Авантаж 7» (орендар) укладено договір оренди майна №2, відповідно до пунктів 1.2 та 4.2 якого орендар орендує майно орендодавця, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 61 на строк до 31.07.2020 року.

У період з 04.05.2018 року по 17.05.2018 року Головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду департаменту ДАБІ у м. Києві Подкіним Б.Л. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності об'єкта «автозаправний комплекс» за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 61.

Перевірка проведена на підставі направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 26.04.2018 року №б/н, яке, в свою чергу, видано на підставі наказу Департаменту ДАБІ у м. Києві №120 від 26.04.2018 року та звернення ГО «Стоп свавіллю».

За результатами проведеної перевірки, складено акт б/н від 17.05.2018 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 17.05.2018 року.

Приписом від 17.05.2018 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, з метою усунення виявлених порушень: заборонено експлуатацію автозаправного комплексу на вул. Олени Теліги, 61 у Подільському районі м. Києва з 17.05.2018 року до усунення допущених порушень Замовником, відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач не погоджуючись з таким рішенням та вважаючи його протиправним, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 19, 55 Конституції України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI (далі - Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності»), Законом України «Про громадські об'єднання» від 22.03.2012 року № 4572-VI (далі - Закон України «Про громадські об'єднання»), Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про основи містобудування», містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування, спорудження інших об'єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об'єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Таким чином, враховуючи положення ч.2 ст.4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в їх взаємозв'язку з положеннями ст..1 Закону України «Про основи містобудування», суб'єктами містобудівної діяльності визначаються особи (фізичні особи, юридичні особи), які здійснюють діяльність, зазначену у положеннях ст..1 Закону України «Про основи містобудування».

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Отже, з наведеного слідує, що державний архітектурно-будівельний контроль, як захід, спрямований на дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, здійснюються у відношенні замовників, проектувальників, підрядників та експертних організацій, тобто суб'єктів містобудівної діяльності.

Разом з цим, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (абз.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Згідно із п.5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ №553 від 23.05.2011, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведення планового (позапланового) заходу держаного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт складено акт б/н від 17.05.2018 року та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 17.05.2018 року.

17.05.2018 року позивачу - ТОВ «Авантаж 7» видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, з метою усунення виявлених порушень: заборонено експлуатацію автозаправного комплексу на вул. Олени Теліги, 61 у Подільському районі м. Києва з 17.05.2018 року до усунення Замовником допущених порушень, відповідно до вимог чинного законодавства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 01.09.2017 року між ТОВ «Пантера ЛТД» (орендодавець) та ТОВ «Авантаж 7» (орендар) укладено договір оренди майна, відповідно до пунктів 1.2 та 4.2 якого, орендар орендує майно орендодавця, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 61 на строк до 31.07.2020 року.

Разом з тим, з письмових пояснень третьої особи вбачається, що за весь час існування договірних відносин між позивачем та третьою особою, позивач не здійснював будь-яких дій з будівництва або ремонту автозаправного комплекту (об'єкт оренди).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач, у розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», не є суб'єктом містобудування, оскільки є лише орендарем майна ТОВ «Пантера ЛТД», а тому дії відповідача щодо призначення та проведення позапланової перевірки позивача в період 04.05.2018 року - 17.05.2018 року є протиправними.

Щодо доводів апелянта про правомірність припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 17.05.2018 року та того, що ТОВ "Авантаж 7" є суб'єктом містобудування, в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виключно законами встановлюються повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об'єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право видавати обов'язкові до виконання об'єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

В силу п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи.

Таким чином, право посадових осіб видавати приписи пов'язано з проведенням перевірок, результатом яких є встановлення порушень у сфері містобудівної діяльності, а як зазначено вище, перевірки, тобто державний архітектурно-будівельний контроль, здійснюються відносно суб'єктів містобудівної діяльності.

Отже, припис може бути видано лише суб'єкту містобудівної діяльності, яким допущено порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Про вказане свідчать і положення п.19 Порядку №553, якими передбачено, що припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Таким чином, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що припис може бути видано особі, яка є суб'єктом містобудування та відносно якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Разом з цим, оскаржуваний припис містить вимогу про обов'язок іншої особи (Замовника) усунути певні порушення у сфері містобудування, що суперечить змісту припису.

Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 23 листопада 2018 року по справі №804/1844/16: «Зі змісту вказаних норм вбачається, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється щодо суб'єктів містобудування, якими, зокрема, є замовники. Після проведення перевірки контролюючий орган, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складає протокол разом з приписом. Один примірник припису надає суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Виконання цього припису покладається на суб'єкта містобудування».

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної від 20 листопада 2018 року по справі №804/2455/16 вказано, що: «складення оспорюваного припису відносно позивача, який не є замовником будівництва і не здійснював містобудівної діяльності на вказаному об'єкті, є протиправним».

Разом з цим, відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заборона експлуатації закінчених будівництвом об'єктів можлива лише за вмотивованим рішенням керівника інспекції, законодавством не передбачено заборона експлуатації реконструйованих будівель шляхом винесення припису про усунення порушення вимог законодавства.

Згідно правових позицій Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладених у постанові від 24 липня 2018 року по справі №807/2615/13-а та від 23 листопада 2018 року по справі №804/1844/16 «…обов'язок введення об'єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об'єктів, не введених в експлуатацію та заходи щодо усунення виявлених порушень щодо експлуатації об'єкта без зареєстрованої декларації, можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву….

Проте, оскаржуваний припис винесено щодо ТОВ "АТБ-маркет", тобто суб'єкта, який не є замовником та не може виконати припис».

Як вірно зазначено судом першої інстанції, заборона експлуатації закладу є заходом реагування контролюючого органу, який має застосовуватися до суб'єкта господарювання із врахуванням приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення обмежень у провадженні господарської діяльності» від 20.06.2013 року №353-VII.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у посадових осіб відповідача відсутні правові підстави видавати щодо позивача приписи про усунення порушень вимог відповідного законодавства, в тому числі, з вимогою про заборону експлуатації об'єкта, оскільки заборона експлуатації закінчених будівництвом об'єктів можлива лише за вмотивованим рішенням керівника інспекції. При цьому, позивач не є суб'єктом містобудування в розумінні чинного законодавства, а оскаржуваний припис стосується безпосередньо третьої особи.

Таким чином, оскільки, у спірних правовідносинах позивач не має статусу суб'єкта містобудівної діяльності, так як не здійснює діяльність зазначену у ст.1 Закону України «Про основи містобудування», а як зазначено вище, є лише орендарем нерухомого майна, яке не введено в експлуатацію, то колегія суддів дійшла висновку про те, що видання Державною архітектурно-будівельною інспекцією України припису позивачу щодо усунення порушень у сфері містобудівної діяльності суперечить повноваженням цього контролюючого органу, аналіз яким надано вище.

При цьому, колегія суддів враховує, що позивач позбавлений можливості усунути встановлені перевіркою порушення, як того вимагає припис, оскільки не має у відношенні зазначеного нерухомого майна будь-яких інших прав, ніж право оренди.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано оскаржуваний припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.05.2018 року.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж 7" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 15.04.2019 р.