Справа № 620/3905/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3905/18 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мощенське" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мощенське" до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мощенське" звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь-рішень ГУ ДФС у Чернігівській області від 11.09.2018: № 0, № 0.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що суд першої неповно встановив обставини справи, неналежно обґрунтував мотиви прийнятого рішення, та не врахував того, що оподаткуванню підлягає виключно той дохід, що був отриманий платниками податків не просто як додаткове благо, але виключно лише як додаткове благо у вигляді суми безповоротної фінансової допомоги.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС у Чернігівській області проведено документальну планову виїзну перевірку СТОВ «Мощенське» (код за ) з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2017.

В подальшому, ГУ ДФС у Чернігівській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 11.09.2018:

№ 10, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДФО на загальну суму 898841,27 грн. (за податковим зобов'язанням - 510038,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 386792,64 грн., сума пені - 2010,60 грн.);

№ 0, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з ПДФО на загальну суму 52691,91 грн. (за податковим зобов'язанням - 42153,53 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 10538,38 грн.).

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що фінансова допомога, яка надана СТОВ "Мощенське" позичальникам, які померли є додатковим благом, оскільки позивачем не вчинено жодних дій щодо повернення такої допомоги, та на нього, як на податкового агента покладено обов'язок щодо утримання податку від суми такого доходу за його рахунок, що не було зроблено позивачем.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Вказані вище обставини зумовлені тим, що СТОВ «Мощенське» було надано поворотну фінансову допомогу громадянам: ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) та ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3) на підставі: договору № 5 від 25.09.2013, договору № 6 від 25.09.2013, договору № 11 від 12.11.2013.

Разом з тим, з листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 17.08.2018 №011-58/5425/18/31 встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (яка не повернула поворотну фінансову допомогу в сумі 663696,00 грн.) - померла ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (який не повернув поворотну фінансову допомогу в сумі 1042373,00 грн.) - помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (який не повернув поворотну фінансову допомогу в сумі 1104166,00 грн.) - помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Враховуючи зазначені обставини, відповідач дійшов висновку про те, що надана позивачем поворотна допомога набула статусу безповоротної фінансової допомоги.

Згідно з пп. «ґ» 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу).

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед ішим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків звернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Згідно з п. 167.1 п. 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податковий кодекс України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішення Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до п.п. 168.1.1 тап.п.168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податковий кодекс України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені ПКУ для місячного податкового періоду.

За умовами пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно вказав, що в контексті пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, сума отриманої безповоротної фінансової допомоги визнається додатковим благом і обкладається податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% і військовим збором за ставкою 1,5%.

Апелянт посилається на те, що відповідач і суд першої інстанції визначили суми неповернутих поворотних фінансових допомог у розмірі 2810235,00 грн., наданих СТОВ «Мощенське» додатковим благом нехтуючи нормою пп. «ґ» 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України без врахування того, що оподаткуванню підлягає виключно той дохід, що був отриманий платниками податків не просто як додаткове благо, але виключно лише як додаткове благо у вигляді суми безповоротної фінансової допомоги, незважаючи на те, що СТОВ «Мощенське» не надавало безповоротну фінансову допомогу громадянам: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, позаяк вказаним особам за їхнього життя було надано виключно поворотну фінансову допомогу на підставі: договору № 5 від 25.09.2013, договору № 6 від 25.09.2013, договору № 11 від 12.11.2013.

Крім того, апелянтом вказано, що СТОВ «Мощенське» є податковим агентом, але в силу пп. 165.1.31 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України та пп. 1.7 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України не зобов'язане утримати податок від суми такого доходу за його ж рахунок.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює зазначені посилання апелянта, оскільки враховуючи фактичні обставини справи, умови укладених договорів про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, смерть осіб, яким вона надана, вбачається, що така поворотна фінансова допомога набула статусу додаткового блага у вигляді суми безповоротної фінансової допомоги, а позивач є податковим агентом стосовно осіб, які отримали таку допомогу.

Посилання апелянта на пп. 165.1.31 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України та пп. 1.7 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, як на обгрунтування відсутності статусу податкового агента у позивача, не враховуються судом апеляційної інстанції, оскільки зводяться до того, що надані кошти не є безповоротною фінансовою допомогою, що спростовується вищевикладеними аргументами позивача.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з огляду на не повернення фінансової допомоги СТОВ "Мощенське" позичальниками, які померли та не вчинення жодних дій щодо повернення фінансової допомоги, вказана допомога є додатковим благом, а податковим агентом в даному випадку є позивач, який зобов'язаний утримати податок від суми такого доходу.

А отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано та з дотриманням вимог Податкового кодексу України.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мощенське" залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 16.04.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук