Справа № 420/953/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/953/19
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 21.02.2019р.) про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання протиправними рішення та поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №336-VІІ від 13.02.2019 року 29-сесії Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області 7-го скликання «Про факти порушення сільським головою Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_1 Конституції України та законів України, присяги посадових осіб місцевого самоврядування, прав і свобод громадян та незабезпечення здійснення наданих йому повноважень»;

- визнати протиправним та скасувати рішення №337-VІІ від 13.02.2019 року 29-ї сесії Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області 7-го скликання «Про дострокове припинення повноважень голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_1 в зв'язку із порушенням Конституції України та законів України, Присяги посадових осіб місцевого самоврядування, прав і свобод громадян та незабезпечення здійснення наданих йому повноважень та звільнення ОСОБА_1 з займаної посади»;

- поновити його на посаді сільського голови села Трояндове Лиманського району Одеської області з 13.02.2019 року.

Одночасно з подачею адміністративного позову, т.б. 19.02.2019 року, ОСОБА_1 подав і заяву про забезпечення даного позову, в якій просив:

- зупинити дію оскаржуваного рішення №337-VII від 13.02.2019р. 29-ї сесії Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області 7-го скликання «Про дострокове припинення повноважень голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_1 в зв'язку із порушенням Конституції України та законів України, присяги посадових осіб місцевого самоврядування, прав і свобод громадян та незабезпечення здійснення наданих йому повноважень та звільнення ОСОБА_1 з займаної посади» - до моменту розгляду даної справи по суті;

- заборонити державному реєстратору проводити реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з приводу зміни керівника Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області з ОСОБА_1 на інших осіб - до моменту розгляду даної справи по суті.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовлено у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, з урахуванням обставин справи, вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, розглядаючи 21.02.2019 року вказану заяву (клопотання) та відмовляючи у її задоволенні, суд 1-ї інстанції виходив з необґрунтованості доводів та недоведеності факту необхідності забезпечення поданого позову саме у такий спосіб, відсутності існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, а також з того, що останній фактично пов'язує забезпечення позову з протиправністю дій відповідача щодо його звільнення, в той час як аналогічні позовні вимоги заявлені позивачем у позові, вирішення яких підлягає виключно при розгляді справи по суті.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, цілком погоджується з вказаними висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Так, як визначено ч.ч.1,2 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, згідно з ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм діючого КАС України дозволяє дійти висновку про те, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст.150 КАС України.

Крім того, необхідно врахувати й положення постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ» №2 від 06.03.2008р., в п.17 якого визначено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Як вже зазначалося вище, приписи ст.150 КАС України передбачають, що обов'язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову - є саме обґрунтована заява сторони із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника (позивача). А під час розгляду клопотання щодо вжиття заходів для забезпечення позову суд, в свою чергу, повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, варто вказати й про те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому, інститут забезпечення адміністративного позову, згідно зі ст.ст.2,150,151 КАС України, повинен відповідати завданню адміністративного судочинства - забезпечувати захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових, чи службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Як вбачається зі змісту самої заяви про забезпечення позову (на 1 арк.), будь-яких фактичних даних та належних доказів, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову, як зупинення дії спірного рішення Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області та заборони проведення реєстраційних дій державним реєстратором, які є предметом оскарження, до моменту розгляду справи по суті, в даному випадку, може ускладнити виконання рішення суду чи привести до необхідності додавати значних зусиль для відновлення прав саме позивача, до суду 1-ї та 2-ї інстанцій не надано.

При цьому, будь-яких об'єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що саме до моменту розгляду справи по суті існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, судом 2-ї інстанції не встановлено.

Натомість позивач також посилається і на можливе порушення прав та інтересів членів територіальної громади села, представницьким органом якої, є відповідач.

Однак, позивачем у своїй заяві про забезпечення позову не зазначено жодних обґрунтованих підстав вважати неможливим захист його прав або прав, свобод або інтересів членів територіальної громади села без вжиття заходів забезпечення позову, а також взагалі не доведено необхідність вчинення судом саме таких процесуальних дій.

Відповідно до абз.3 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Тому, в разі зупинення дії рішення, що оскаржується, суд фактично продовжить відносини публічної служби до ухвалення рішення по суті спору, що є неприпустимим.

Крім того, як вже було зазначено вище, обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, ні судом 1-ї інстанції, ні судом 2-ї інстанції не встановлено.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989р., рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Одночасно, судова колегія при прийнятті остаточного рішення по даному питанню вважає за необхідне також звернути увагу й на той факт, що позивач (заявник) в своїй заяві про забезпечення позову фактично просить зупинити дію оскаржуваного рішення сільради - до моменту розгляду справи по суті (а не до вирішення справи по суті чи набрання законної сили рішенням суду по даній справі). Проте, як вбачається з матеріалів справи та даних з ЄДРСР, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2019р. по даній справі було відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання, а ухвалою суду від 15.03.2019р. - закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.04.2019р. Тобто на цей час розгляд даної справи по суті фактично вже розпочався та ще продовжується, оскільки наступне судове засідання призначено судом 1-ї інстанції на 17.04.2019р.

Таким чином, з врахуванням вказаних вище обставин, колегія суддів вважає висновок суду 1-ї інстанції про відмову позивачу у забезпеченні позову обґрунтованим та повністю відповідаючим змісту положень ст.ст.150,151 КАС України.

До того ж, слід зазначити і про те, що зі змісту приписів ст.ст.9,77 КАС України слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про те, що суд 1-ї інстанції порушень матеріального і процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали не допустив. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.150,151,154,308,309,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 16.04.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук