Справа № 2040/6885/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Панченко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 р. Справа № 2040/6885/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 2040/6885/18

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом позивач, ФОП ОСОБА_1.), звернувся до з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-41082-17 від 12.03.2018 р. у розмірі 8436,06 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 адміністративний позов задоволено.

Скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-41082-17 від 12.03.2018 р. у розмірі 8436,06 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що позивачем подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2017 рік за таблицею №1(додаток 5) за формою "початкова" замість таблиці 2 (додаток 5). Апелянт стверджує, що позивач не скористався правом на виправлення помилки та надання повторного звіту в межах строків надання звіту, внаслідок чого за позивачем нарахований борг в сумі 8436,06 грн., а тому оскаржувана вимога про сплату боргу від 12.03.2018р. №Ф-41082-17 є законною та обґрунтованою.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку та на обліку зі сплати єдиного соціального внеску у Київській ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області. (а.с.12)

18.01.2018р. позивач надав податковому органу звітність з єдиного соціального внеску за 2017р., в якій зазначив необхідний до сплати розмір зобов'язання зі сплати ЄСВ на суму 8448,00 грн.. (а.с.14-15).

Сплату та перерахування до бюджету необхідної суми зі сплати ЄСВ позивачем було своєчасно зроблено, про що свідчать платіжні доручення: №23 від 10.04.2017р. на суму 2112,00 грн., №41 від 06.07.2017р. на суму 2112,00 грн., №57 від 06.10.2017р. на суму 2112,00 грн., №74 від 28.12.2017р. на суму 2112,00 грн. (а.с.16-19).

16.04.2018р. позивачем отримано вимогу Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-41082-17 від 12.03.2018р. у розмірі 8436,06 грн.

Не погоджуючись із зазначеною вимогою, вважаючи її протиправною оскільки сплата єдиного соціального внеску відбулася своєчасно та у повному обсязі, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464 від 08.07.2010 (із змінами та доповненнями), далі - Закон № 2464.

Так, відповідно п.2 ст.1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно ч.2 ст.6 Закону №2464-VI: платник єдиного внеску зобов'язаний:

1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

3) допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки;

4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю;

5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім'ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до органу доходів і зборів;

6) пред'являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі;

7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи;

8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред'явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи;

9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам;

10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру , про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей;

11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску;

12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Пунктом 5 ст.9 Закону №2464-VI передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Відповідно п.3 Розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску.

У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов'язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Як передбачено положеннями п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, недоїмкою визнається сума ЄСВ, яка своєчасно не нарахована чи не сплачена у встановлені цим Законом строки, та яка обчислена органом доходів і зборів.

Згідно ч.3, 4 ст.25 Закону №2464-VI, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем 18.01.2018р. надано податковому органу звітність з єдиного соціального внеску за 2017р., в якій останній зазначив необхідний до сплати розмір зобов'язання зі сплати ЄСВ на суму 8448,00 грн.

Одночасно при заповненні таблиці до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток №5) позивачем було помилково заповнено та подано до Київської ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області таблицю №1 замість таблиці №2.

Згідно платіжних доручень: №23 від 10.04.2017р. на суму 2112,00 грн., №41 від 06.07.2017р. на суму 2112,00 грн., №57 від 06.10.2017р. на суму 2112,00 грн., №74 від 28.12.2017р. на суму 2112,00 грн. позивачем було вчасно перераховано до бюджету розмір зобов'язання зі сплати ЄСВ.

Водночас, у зв'язку із помилковим заповненням таблиці, відповідачем на адресу позивача направлено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2018р. №Ф-41082-17 на суму 8436,06 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконані передбачені законодавством вимоги щодо нарахування та сплати єдиного внеску, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Також позивач своєчасно заповнив та відправив звітність за 2017 рік за встановленою формою №Д5. Отже, з викладеного суд вбачає, що позивач не мав наміру ухилитись від своїх обов'язків, а лише помилково заповнив таблицю №1 замість таблиці №2 у формі №Д5.

Положеннями п.6 Розділу ІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування: звіт має містити такі обов'язкові реквізити:

тип форми ("додаткова", "початкова", "ліквідаційна", "скасовуюча", "призначення пенсії");

звітний період, за який подається Звіт;

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) страхувальника згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також інші категорії страхувальників, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань";

код за ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та/або номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта);

код основного виду економічної діяльності;

клас професійного ризику виробництва (у разі подання Звіту за період до 01 січня 2016 року);

місцезнаходження (місце проживання) страхувальника;

код органу доходів і зборів, до якого подається Звіт;

дата подання Звіту;

ініціали, прізвища, податкові номери або серії та номери паспортів посадових осіб страхувальника;

середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період (за наявності);

кількість застрахованих осіб у звітному періоді, яким нараховані виплати (за наявності);

облікова кількість штатних працівників (за наявності);

кількість створених нових робочих місць у звітному періоді (за наявності);

підписи страхувальника - фізичної особи та/або посадових осіб страхувальника, засвідчені печаткою страхувальника (за наявності).

Зазначені реквізити мають бути обов'язково заповнені в усіх таблицях додатків до Звіту, де вони передбачені.

Оскільки позивачем сплачено суми єдиного внеску, хоча й помилковим заповненням таблиці , суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивачем зобов'язання зі сплати єдиного внеску виконані вчасно, у встановлені Законом терміни для такої сплати, а помилка при заповнені таблиці не може слугувати підставою для нарахування недоїмки. Здійснення помилки під час заповненні таблиці має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть слугувати підставою для визнання недоїмки.

Крім того, недоїмкою є сума ЄСВ, яка своєчасно не нарахована чи не сплачена у встановленні строки, а матеріали справи містять докази того, що позивачем необхідні суми ЄСВ були перераховані на відповідний рахунок контролюючого органу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Головного управління ДФС у Харківській області не спростовують висновків рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року, та не можуть бути підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне, обґрунтоване рішення та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі № 2040/6885/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов