Справа № 280/360/19
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 квітня 2019 року о/об 09 год. 45 хв.Справа № 280/360/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (69005, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1)

до Прокуратури Запорізької області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Матросова, буд.29; )

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заробітної плати за час затримки виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1Є.) до Прокуратури Запорізької області (надалі відповідач), в якому позивач просить суд: 1) визнати бездіяльність Прокуратури Запорізької області у невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу через незаконне звільнення й невиконання рішення суду протиправною; 2) стягнути з Прокуратури Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу через незаконне звільнення й затримку виконання Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №808/163/16 від 21.06.2016 про поновлення на посаді, за період 22.06.2016 по 01.06.2017, в сумі 137496 грн. 21 коп.

У позові (а.с.84-92) зазначено, що Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №808/163/16 від 21.06.2016 в частині поновлення позивача на рівнозначній посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області з 15.12.2015, в частині допущеного негайного виконання, підлягала виконанню незалежно від наявності або відсутності скарги на вказане рішення суду. Фактично рішення суду про поновлення позивача на роботі виконано лише 01.06.2017. Тобто, період затримки виплати середнього заробітку за час невиконання рішення суду становить з 22.06.2016 (вищезазначеним рішенням стягнуто середній заробіток по 21.06.2016) по 01.06.2017 (день поновлення на роботі), тобто 243 робочих днів. З розрахунку середньоденної заробітної плати у сумі 352,88 грн., яка застосована у Постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №808/163/16 від 21.06.2016, розмір середнього заробітку, за час вимушеного прогулу через незаконне звільнення та затримку виконання рішення суду, з урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати 2,3578 (Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №657) становить: 135 робочих днів (з 22.06.2016 по 31.12.2016) х 352,88 грн. + 108 робочих днів (з 01.01.2017 по 01.06.2017) х 352,88 грн. х 2,3578 коеф.підв.з/п = 137496, 21 грн. За вказаний період невиконання рішення, в порушення вимог ст.236 Кодексу законів про працю України, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача в зв'язку з незаконним звільненням й затримки поновлення на посаді, виплачено не було.

Представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.111-115), в якому зазначено, що Прокуратура Запорізької області не погоджується із доводами ОСОБА_1 та заперечує проти задоволення його вимог судом з огляду на наступне. Так, Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі №808/163/16 задоволено позов ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області. Скасовано наказ прокурора Запорізької області №470к від 14.12.2015 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Вільнянського району Запорізької області. Поновлено ОСОБА_1 на рівнозначній посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури з 15.12.2015. Стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.12.2015 по 21.06.2016. До Прокуратури Запорізької області 08.07.2016 надійшла заява ОСОБА_1 щодо добровільного виконання вищевказаної постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. З аналогічною заявою до Прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 повторно звернувся 29.09.2016. На час надходження цих заяв вакантні чи тимчасово вакантні посади у Вільнянському відділі Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області були відсутні, про що ОСОБА_1 було письмово повідомлено. Таким чином, для виконання судового рішення та забезпечення поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури була необхідна наявність вакантної або тимчасово вакантної посади прокурора у зазначеному органі прокуратури. Лише з 29.03.2017 у Вільнянському відділі Токмацької місцевої прокуратури стала тимчасово вакантною посада прокурора цього відділу на період відпустки по вагітності та пологах ОСОБА_2 У зв'язку з чим Прокуратурою Запорізької області запропоновано ОСОБА_1 поновити його на цій посаді з 29.03.2017. Однак останній вимагав поновлення його на цій посаді лише з 15.12.2015 та від написання відповідної заяви про призначення останній відмовився. З метою виконання Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 ОСОБА_1 31.05.2017 повторно запропоновано поновлення на вищевказаній тимчасово вакантній посаді, але вже з 01.06.2017. Про відмову останнього складено відповідний акт. Наказом прокурора Запорізької області від 31.05.2017 за №244к ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури з 01.06.2017 (без отримання відповідної заяви ОСОБА_1Є.). З огляду на вищевказане, бездіяльність Прокуратури Запорізької області при виконанні судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури відсутня. Прокурор Запорізької області до виникнення вакантної посади у Вільнянському відділі Токмацької місцевої прокуратури був позбавлений реальної можливості негайного виконання рішення суду шляхом видання наказу про поновлення позивача на цю посаду. Аналогічних висновків дійшов Запорізький окружний адміністративний суд у Постанові від 20.06.2017 по справі №808/580/17. По цій справі суд скасував Постанову державного виконавця про накладення на Прокуратуру Запорізької області штрафу за невиконання судового рішення по справі №808/163/16 з тих підстав, що Прокуратура Запорізької області з поважних причин не могла виконати постанову суду щодо поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області у зв'язку з відсутністю вакантних посад у цьому відділі та оголошенням з 12.09.2016 Генеральною прокуратурою України чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття вакантних посад у місцевих прокуратурах та проведенням тестування на зайняття посади прокурора місцевих прокуратур. Отже затримка виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді відбулась не з вини відповідача, а з поважних причин, що виключає настання відповідальності за ст.236 КЗпП України. Разом з цим, незважаючи на викладені обставини, у разі, якщо суд знайде обґрунтованими доводи позивача звертаємо увагу на невірний розрахунок зазначеного ним середнього заробітку. Так, при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу через затримку виконання рішення суду, ОСОБА_1 невірно розрахована кількість робочих днів за період з 01.01.2017 по 31.05.2017. Згідно з Додатком до листа Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 за №11535/0/14-16/13 за період з 01.01.2017 по 31.05.2017 для підприємств та організацій за календарем п'ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями в суботу та неділю, встановлено 101 робочий день замість 108, вказаних ОСОБА_1 в позовній заяві. Таким чином загальна кількість робочих днів за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 становить 236 днів. Крім того, при розрахунку середнього заробітку ОСОБА_1 безпідставно застосовується коефіцієнт підвищення заробітної плати 2,3578. За наведений ним у позові період підвищення заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам органів прокуратури не відбувалось, тому підстав для застосування коефіцієнту немає. Ураховуючи вищевикладене, середній заробіток за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 складатиме: 236 робочих днів х 352,88 грн. = 83279,68 грн., а не зазначені позивачем 137496,21 грн. Разом з цим, з урахуванням відсутності вини Прокуратури Запорізької області щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури, що підтверджено постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2017 по справі №808/580/17, відмовою двічі самого позивача від поновлення на роботі, відсутні підстави для задоволення його позову.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Ухвалою судді від 28.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 25.02.2019 об 14 год. 00 хвил. за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25.02.2019 відкладено розгляд справи у підготовчому провадженні на 18.03.2019 об 15 год. 00 хвил.

Ухвалами суду від 18.03.2019 продовжено підтовче провадження на тридцять днів та відкладено розгляд справи у підготовчому провадженні на 15.04.2019 об 09 год. 15 хвил.

Ухвалою суду від 15.04.2019 закрито підготовче провадження та за письмовою згодою всіх учасників справи призначено справу до судового розгляду по суті на 15.04.2019 об 09 год. 25 хвил.

Розглянувши матеріали справи, суд зясував наступне.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі №808/163/16, залишеною без змін Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.06.2018 (адміністративне провадження №К/9901/6702/18), апеляційну скаргу ОСОБА_1 на Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2016 у справі №808/163/16 задоволено частково: Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2016 у справі №808/163/16 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано. Прийнято у справі №808/163/16 нову постанову позов ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково: скасовано наказ Прокурати Запорізької області №470к від 14.12.2015 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Вільнянського району Запорізької області; поновлено ОСОБА_1 на рівнозначній посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області з 15.12.2015; стягнуто з Прокуратури Запорізької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.12.2015 по 21.06.2016 в розмірі 45521 (сорок пять тисяч пятсот двадцять одну) грн. 52 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області та стягнення заробітної плати у межах стягнення за один місяць в розмірі 7410 (сім тисяч чотириста десять) грн. 48 грн. підлягала негайному виконанню. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення (а.с.12-25).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2017 у справі №808/580/17 (яка набрала законної сили 21.07.2017) задоволено адміністративний позов Прокуратури Запорізької області до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про накладення штрафу від 13.02.2017 у виконавчому провадженні ВП № 52113128 (а.с.116-122, 125-129).

У Постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2017 у справі №808/580/17, крім іншого, зазначено: «… Так, у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду, на переконання державного виконавця без поважних причин, державним виконавцем 13.02.2017 винесено постанову ВП № 52113128 про накладення на прокуратуру Запорізької області штрафу у розмірі 5100,00 грн. Однак, провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи в повному обсязі, суд погоджується з доводами позивача, що прокуратура Запорізької області з поважних причин не могла виконати постанову суду щодо поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області у звязку з відсутністю вакантних посад у цьому відділі та оголошенням з 12.09.2016 Генеральною прокуратурою України чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття вакантних посад у місцевих прокуратурах та проведенням тестування на зайняття посади прокурора місцевих прокуратур, що саме під час судового розгляду представником відповідача не заперечувалось. Під час винесення рішення судом враховано також, що позивач неодноразово звертався із листами до Генерального прокурора України щодо утворення у структурі та штатному розписі прокуратури області однієї одиниці прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, а також щодо надання дозволу на призначення ОСОБА_4 на іншу посаду в іншій місцевій прокуратурі Запорізької області, за результатами розгляду якого розяснено про відсутність підстав для призначення його на іншу посаду в іншу місцеву прокуратуру. У подальшому 26 травня 2017 року Прокуратура Запорізької області звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про зміну порядку виконання рішення суду та поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури з 29.03.2017, яка прийнята до провадження судом відповідно до ухвали від 26.05.2017 у справі №808/163/16. Крім того, 31 травня 2017 року прокурором Запорізької області видано наказ №244к, яким поновлено юриста 1 класу ОСОБА_4 на посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури на період відпустки у звязку з вагітністю та пологами ОСОБА_2 з 01 червня 2017 року. Таким чином, на думку суду, позивачем вживались усі залежні від нього заходи з метою виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, що в свою чергу, в силу положень статті 75 Закону України Про виконавче провадження не може бути підставою для накладення на нього штрафу. …».

У ст.129-1 Конституції України зазначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.1 ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Як зазначено у ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи наведене, Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі №808/163/16 була обовязковою до виконання Прокуратурою Запорізької області, зокрема, у частині поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області з 15.12.2015 та виплаті йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15.12.2015 по 21.06.2016 в розмірі 45521,52 грн.

ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області на період відпустки у звязку з вагітністю та пологами ОСОБА_2 з 01.06.2017 згідно з наказом прокурора Запорізької області №244к від 31.05.2017 (а.с.72).

У ст.236 Кодексу законів про працю України зазначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно з ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Суд відзначає, що у ст.236 Кодексу законів про працю України не говориться про необхідність наявності або відсутності вини власника або уповноваженого ним органу при затримці виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Також, у ст.236 Кодексу законів про працю України не говориться про можливість існування будь-яких поважних причин у затримці виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Наявність поважності причин, про які зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, була обовязковою умовою зясування судом при розгляді адміністративної справи №808/580/17, оскільки норми ст.75 Закону України Про виконавче провадження передбачають можливість виконавця винести постанову про накладення штрафу на боржника лише у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Норми ст.236 Кодексу законів про працю України не містять: умови щодо необхідності звернення працівника до власника або уповноваженого ним органу про виплату йому середнього заробітку при затримці виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника; обовязку власника або уповноваженого ним органу самостійно виплатити працівнику середній заробіток за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Позивачем не надано до суду доказів звернення до Прокуратури Запорізької області щодо виплати йому середнього заробітку за час затримки виконання Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі №808/163/16 за період з 22.06.2016 по 31.05.2017.

Таким чином, суд не вбачає за можливе визнати протиправною бездіяльність Прокуратури Запорізької області у невиплаті позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу через незаконне звільнення й невиконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання Прокуратурою Запорізької області Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі №808/163/16 за період з 22.06.2016 по 31.05.2017.

Згідно з п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348).

У п.10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого 08.02.1995 постановою Кабінету Міністрів України №100, зазначено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів). У разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові у зв'язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо таке коригування середньої заробітної плати не провадиться. Працівникам бюджетних установ і організацій, яким відповідно до законів України щомісячно перераховуються посадові оклади (ставки) до рівня не нижчого середньої (подвійної) заробітної плати в промисловості (народному господарстві), розрахунки виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати, можуть провадитися, якщо не передбачено у колективному договорі, виходячи з посадового окладу (ставки) того місяця, в якому відбулася подія, пов'язана з відповідними виплатами, з урахуванням постійних доплат і надбавок.

Позивачем документально не доведено, що за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 відбувалось підвищення заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам органів прокуратури України.

Звідси, суд вважає, що позивачем при розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення не обґрунтовано застосовується коефіцієнт підвищення заробітної плати 2,3578.

Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», на яку посилається позивач у розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення (а.с.89), не може бути застосована до правовідносин за період з 22.06.2016 по 31.05.2017, так як не була чинною.

Суд погоджується з контррозрахунком середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 22.06.2016 по 31.05.2017, наведеним відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.115), оскільки він є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи: 236 робочих днів х 352,88 грн. = 83279,68 грн. (а не 137496,21 грн. як то зазначено позивачем у позові (а.с.89)).

Отже, на думку суду, позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання Прокуратурою Запорізької області Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі №808/163/16 за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 у сумі 83279,68 грн.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 250, 271 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Прокуратури Запорізької області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Матросова, буд.29; ) на користь ОСОБА_1 (69005, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) середній заробіток за час затримки виконання Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 у справі №808/163/16 за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 у сумі 83279 грн. 68 коп.

В іншій частині позову відмовити.

У стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.293, 295, 297 КАС України.

Рішення виготовлено у повному обсязі 15.04.2019.

Суддя О.О. Прасов