Справа № 360/906/19
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/906/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Петросян К.Є.,

за участю: секретаря судового засідання Грищенко М.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Луганської області про визнання рішення протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування якого з урахуванням уточнення зазначено наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 05.04.2017 Про затвердження Порядку надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів позивачем було подано до служби у справах дітей при ОСОБА_4 райдержадміністрації у липні 2018 року пакет документів для надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, його дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: заяву про надання статусу, як дитина, яка під час здійснення антитерористичної операції зазнала психологічного насильства, згоду на обробку персональних даних, копію паспорту позивача, копію свідоцтва про народження дитини, висновок оцінки потреб сімї (особи) у соціальних послугах, підготовлений центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді ОСОБА_4 райдержадміністрації.

Проте листом ОСОБА_4 райдержадміністрації №22/31-3258 від 20.09.2018 позивачу було повідомлено, що протокольним рішенням комісії з питань захисту прав дитини при ОСОБА_4 райдержадміністрації від 06.09.2018 №19/18 у наданні статусу ОСОБА_3 відмовлено.

На думку позивача, ОСОБА_3, який проживає від народження в місті Сватове, та який під час здійснення антитерористичної операції не досяг 18 років, має право на отримання статусу як дитина, яка зазнала психологічного насильства, а ОСОБА_4 райдержадміністрація, відмовивши в наданні статусу дитині позивача, вийшла за межі своїх повноважень.

На підставі викладеного, просить суд визнати протиправним та скасувати протокольне рішення комісії з питань захисту прав дитини при ОСОБА_4 райдержадміністрації від 06.09.2018 №19/18;

- зобовязати ОСОБА_4 районну державну адміністрацію надати статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.03.2019 продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії.

22.02.2019 позивачем через канцелярію суду усунуто недоліки позовної заяви шляхом надання уточненої позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.03.2019 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

05.04.2019 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне (а.с.75-78).

У місті Сватове Луганської області не було воєнних дій, збройних конфліктів, тимчасової окупації, тому надавати статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, дітям, які проживають у місті Сватове та не мають документів, які підтверджують внутрішнє переміщення дитини або залишення нею свого місця проживання/перебування у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, а також документів, що підтверджують загибель (зникнення безвісти), потрапляння у полон, смерть внаслідок поранення, контузію або каліцтво батьків дитини або одного з них, отриманих у населеному пункті, віднесеному до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і в яких органи державної влади виконують свої повноваження у повному обсязі (позивач не надав такого документа відповідачу), неможна.

Таким чином, думка позивача про те, що факту проживання його дитини в населеному пункті, віднесеному до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, достатньо для отримання його дитиною статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, є помилковою.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про національну безпеку України», збройним конфліктом є збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт), але місто Сватове не входить до населених пунктів, визначених Переліком населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, який затверджений розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (із змінами).

Висновок начальника відділу правового забезпечення апарату ОСОБА_4 райдержадміністрації від 05.07.2018 щодо неможливості надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, мешканцям міста Сватове Луганської області складено на підставі абз. третього п. 41 та абз. восьмого п. 66 Типового регламенту місцевої державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.1999 № 2263 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 №1270); погодження висновку юридичної служби районної державної адміністрації з іншими державними органами не передбачене діючим законодавством України.

Згідно з ч.3 ст.15 Закону України «Про звернення громадян», відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки, тому відповідачем позивачу було направлено лист від 20.09.2018 № 22/31-3258, копія якого є додатком до його позову.

У листі ОСОБА_4 райдержадміністрації до ОСОБА_1 від 20.09.2018 за №22/31-3258, яким його дитині відмовлено у наданні статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, має місце описка: у передостанньому абзаці листа замість «29 серпня 2018 року № 18/18» зазначено «06 вересня 2018 року № 19/18».

Решта посилань у позові на різні норми матеріального права, які не стосуються спірного питання, на думку відповідача, не підтверджує право дитини позивача на отримання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, а тільки створює плутанину, що вказує на штучне створення судового спору.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні викладеному у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є громадянином України, паспорт серії ЕН 888288, виданий 11.09.2015 Сватівським РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, пров.Гончарівський, 40 (а.с.34, 34 на звороті, 35).

ОСОБА_5 народився 24 жовтня 2008 року у м.Сватове Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №306239 (а.с.33).

06.07.2018 позивач звернувся до ОСОБА_4 райдержадміністрації із заявою про надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, його дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з тим, що вона зазнала психологічного насильства (а.с.53).

До заяви про надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, позивачем було додано: копію паспорта ЕН 888288, згоду на обробку персональних даних, копію свідоцтва про народження дитини серії І-ЕД №306239, акт оцінки потреб дитини та її сімї №704/18 (а.с.53 на звороті - 58).

Відповідно до витягу з протоколу № 18/18 від 29.08.2018 ухвалено рішення про неможливість надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів дитині мешканця Сватівського району ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.59-72).

ОСОБА_4 районної державної адміністрації Луганської області від 20.09.2018 № 22/31-3258 повідомлено про відмову у наданні статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, в обґрунтування відмови зазначено, що жодним нормативно-правовим актом не визначено, що на території міста Сватове Луганської області відбувалися воєнні дії, збройний конфлікт або тимчасова окупація, тому жодних підстав надавати статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, дітям, проживаючим у населеному пункті, віднесеному до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, за відсутності документів, які підтверджують внутрішнє переміщення дитини або залишення нею свого місця проживання/перебування у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, а також документів, що підтверджують загибель (зникнення безвісти), потрапляння у полон, смерть внаслідок поранення, контузію або каліцтво батьків дитини або одного з них, отриманих у населеному пункті, віднесеному до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і в яких органи державної влади виконують свої повноваження у повному обсязі, ОСОБА_4 райдержадміністрація не має.

У звязку з вищевикладеним, відповідно до протокольного рішення районної комісії з питань захисту прав дитини при ОСОБА_4 районній державній адміністрації від 29.08.2018 №18/18 (з урахуванням уточнень), ОСОБА_4 райдержадміністрація відмовила у наданні статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів малолітньому сину позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-ЕД №306239, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_4 районного управління юстиції у Луганській області, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, пров.Гончарівський, 40 (а.с.36,36 на звороті).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 26 квітня 2001 року № 2402-III Про охорону дитинства (далі Закон № 2402-III) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоровя, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 Закону № 2402-III у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, дитина, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, - дитина, яка внаслідок воєнних дій чи збройного конфлікту отримала поранення, контузію, каліцтво, зазнала фізичного, сексуального, психологічного насильства, була викрадена або незаконно вивезена за межі України, залучалася до участі у військових формуваннях або незаконно утримувалася, у тому числі в полоні.

Статтею 4 Закону № 2402-III визначено, що система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає: визначення основних правових, економічних, організаційних, культурних та соціальних засад щодо охорони дитинства, удосконалення законодавства про правовий і соціальний захист дітей, приведення його у відповідність з міжнародними правовими нормами у цій сфері; забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоровя, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; проведення державної політики, спрямованої на реалізацію цільових програм з охорони дитинства, надання дітям пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі виховання, навчання, підготовки до трудової діяльності, заохочення наукових досліджень з актуальних проблем дитинства; встановлення відповідальності юридичних і фізичних осіб (посадових осіб і громадян) за порушення прав і законних інтересів дитини, заподіяння їй шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону № 2402-III, проведення державної політики щодо охорони дитинства, розробку і здійснення цільових загальнодержавних програм соціального захисту та поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, координацію діяльності центральних та місцевих органів виконавчої влади у цій сфері забезпечує Кабінет Міністрів України. Щорічно Кабінет Міністрів України звітує ОСОБА_6 України про стан демографічної ситуації в Україні, становище дітей та тенденції його змін у ході впроваджених соціально-економічних перетворень.

Частинами 1-2, 6 статтею 30-1 Закону № 2402-III визначено, що Держава вживає всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дітей, які перебувають у зоні воєнних дій і збройних конфліктів, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, догляду за ними та воззєднання їх із членами сімї, включаючи розшук, звільнення з полону, повернення в Україну дітей, незаконно вивезених за кордон. У разі якщо вік особи не визначений і є підстави вважати, що ця особа є дитиною, їй надається захист, передбачений цією статтею, до встановлення віку. Усі дії держави стосовно захисту дітей, які перебувають у зоні воєнних дій і збройних конфліктів, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, здійснюються відповідно до норм міжнародного гуманітарного права. Статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, надається органом опіки та піклування за місцем реєстрації дитини як внутрішньо переміщеної особи. Порядок надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, визначається Кабінетом Міністрів України.

У звязку із збройною агресією Російської Федерації, що призвела до тимчасової окупації частини території України, а також до того, що на сході України гинуть, отримують поранення та зазнають різних видів насильства діти, та відповідно до частини шостої статті 30-1 Закону України Про охорону дитинства Кабінет Міністрів України затвердив Порядок надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів (далі Порядок № 268).

Пунктом 1 Порядку № 268 визначено, що цей Порядок визначає механізм надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів (далі - статус).

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 268 зазначено, що у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні, зокрема, психологічне насильство, якого зазнала дитина внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів (далі - психологічне насильство), - моральні та психологічні страждання (травми) дитини, що не потребують доведення, і які вона перенесла внаслідок її проживання/перебування в умовах воєнних дій, збройних конфліктів, тимчасової окупації, її внутрішнього переміщення, залишення свого місця проживання/перебування у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, а також загибелі (зникнення безвісти), потрапляння у полон, смерті внаслідок поранення, контузії або каліцтва, отриманих у населеному пункті, віднесеному до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275 (Офіційний вісник України, 2015 р., № 98, ст. 3367), і в яких органи державної влади виконують свої повноваження у повному обсязі (далі - населений пункт, на території якого здійснювалася антитерористична операція), її батьків або одного з них - із числа цивільних осіб, а також її батьків або одного з них - з числа осіб, визначених пунктом 2 Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740.

Відповідно до пунктів 3-6 Порядку № 268 право на отримання статусу має дитина, а також особа, яка під час здійснення антитерористичної операції не досягла 18 років (повноліття), які внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів: отримали поранення, контузію, каліцтво; зазнали фізичного, сексуального насильства; були викрадені або незаконно вивезені за межі України; залучалися до участі у діях воєнізованих чи збройних формувань; незаконно утримувалися, у тому числі в полоні; зазнали психологічного насильства.

Наслідками воєнних дій і збройних конфліктів для дитини можуть бути одна, кілька або всі обставини, зазначені в пункті 3 цього Порядку. Під час надання дитині статусу заявником визначається обставина, яка мала найбільший негативний вплив на стан здоровя та розвиток дитини.

Статус надається органом опіки та піклування, у тому числі за місцем реєстрації проживання/перебування дитини як внутрішньо переміщеної особи, або за місцем проживання/перебування дитини в населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція, або за місцем виявлення такої дитини місцевими органами виконавчої влади та/або органами місцевого самоврядування.

Для надання статусу законний представник дитини або у разі, коли дитина переміщується без супроводження батьків або осіб, які їх замінюють, її родичі (баба, дід, прабаба, прадід, тітка, дядько, повнолітні брат або сестра), вітчим, мачуха, представник органу опіки та піклування подають до служби у справах дітей заяву про надання статусу, згоду на обробку персональних даних відповідно до Закону України Про захист персональних даних і засвідчені в установленому порядку копії таких документів: свідоцтва про народження дитини або іншого документа, що посвідчує особу дитини; документа, що посвідчує особу заявника; документа, що підтверджує повноваження законного представника дитини (у разі коли дитина постійно проживає/перебуває у закладі охорони здоровя, закладі освіти або іншому дитячому закладі, - документа, що підтверджує факт перебування дитини в такому закладі) або родинні стосунки між дитиною та заявником; довідки про взяття дитини на облік як внутрішньо переміщеної особи або документа, що підтверджує проживання/перебування дитини в населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Пунктом 10 Порядку № 268 визначено, що рішення про надання або відмову в наданні статусу приймається органом опіки та піклування протягом 30 календарних днів з дати реєстрації заяви про надання статусу за результатами розгляду комісії з питань захисту прав дитини документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку. У рішенні зазначаються прізвище, імя, по батькові, дата народження, серія та номер свідоцтва про народження/паспорта, адреса місця проживання/перебування дитини, визначені у пункті 3 цього Порядку обставини, за яких вона постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів (за винятком сексуального насильства, яке позначається літерою А), документи, що підтверджують такі обставини, а також дата і номер протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини. Рішення про відмову в наданні статусу приймається в разі відсутності одного з документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку (крім випадку, зазначеного в пункті 8 цього Порядку), та може бути оскаржене в суді.

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України. Зазначене розпорядження опубліковано 08 грудня 2015 року на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України Урядовий портал.

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053.

Вищевказаними розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час.

Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р та № 1053-р від 30.10.2014, до зазначених населених пунктів належить місто Сватове Луганської області.

Між тим, в абзацах 12-15 п. 6 Порядку № 268 зазначено, що за обставин, передбачених у підпункті 6 пункту 3 цього Порядку, також подаються: висновок оцінки потреб сімї (особи) у соціальних послугах, підготовлений центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді за формою, затвердженою Мінсоцполітики. До оцінювання потреб сімї (особи) може бути залучений психолог/практичний психолог, психотерапевт, психіатр, що працює в іншому закладі, установі, організації. На основі висновку оцінки потреб сімї (особи) у соціальних послугах за згодою батьків/законних представників дитина направляється до відповідного закладу/організації для реабілітації та отримання відповідних соціальних послуг; копія посвідчення з написом Посвідчення члена сімї загиблого, якщо дитина отримала статус відповідно до Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740; копія свідоцтва про смерть та копія документа, що підтверджує загибель особи в населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція, або копія документа, що підтверджує смерть особи внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих у зазначеному населеному пункті у період здійснення антитерористичної операції, у разі загибелі батьків дитини або одного з них - із числа цивільних осіб.

Загальновідомим є той факт, що у місті Сватове Луганської області не проводилось воєнних дій, збройних конфліктів, тимчасової окупації, а тому надавати статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, дітям, які проживають у місті Сватове та не є внутрішнього переміщеними або такими, що залишили своє місце проживання/перебування у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, а також документів, що підтверджують загибель (зникнення безвісти), потрапляння у полон, смерть внаслідок поранення, контузію або каліцтво батьків дитини або одного з них, отриманих у населеному пункті, віднесеному до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і в яких органи державної влади виконують свої повноваження у повному обсязі (позивач не надавав такого документа відповідачу), правові підстави у відповідача відсутні.

Суд вважає, що думка позивача про те, що факту проживання його дитини в населеному пункті, віднесеному до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, достатньо для отримання її дитиною статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, є помилковою.

Крім того, суд зазначає, що лист Мінсоцполітики від 04.08.2018 № 15201/0/2-18/37 Про методичні рекомендації щодо соціального захисту дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів не є нормативно правовим актом який можна застосувати для вирішення даного адміністративного спору.

До того ж, з висновка акта оцінки потреб дитини та її сімї №704/18 (а.с.56-58), на який посилається позивач, вбачається, що потреби дитини задовольняються у повній мірі, родина мешкає в сприятливих умовах користується ресурсами громади. Висновком визначено надання послуг без оформлення соціального супроводу за карткою обліку роботи з сімєю, направлення клієнта до іншого суб'єкта, взяття під соціальний супровід. Зазначений висновок не містить приписів, передбачених вищезазначеними абзацами пункту 6 Порядку № 268.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративній справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач при розгляді звернення позивача про надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, його дитині ОСОБА_3, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов до висновку про необгрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні, судовий збір позивачу поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 18 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_7