Справа № 500/2300/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1919/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року (суддя - Мірінович У.А., час ухвалення - 11:04, місце ухвалення - м.Тернопіль, дата складання повного тексту - 21.01.2019 року),

в адміністративній справі №500/2300/18 за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області,

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці; 2) зобов'язати відповідача здійснити позивачу як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 року в розмірі 90% грошового утримання судді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах та слідчого в органах прокуратури Тернопільської області, з суми 31011,20 грн. без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач позову не визнав, суду першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії Тернопільського об'єднаного УПФ України Тернопільської області щодо відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_2. Зобов'язано Тернопільське об'єднане УПФ України Тернопільської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 року в розмірі 90% грошового утримання судді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах та слідчого в органах прокуратури Тернопільської області, з суми 31011,20 грн. без обмеження граничного розміру, із урахуванням раніше виплачених сум.

З цим рішенням суду першої інстанції від 10.01.2019 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивачу з 04.01.2017 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. На виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду від 21.04.2017 року у справі №607/3650/17-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 року, позивачу з 04.01.2017 року проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, а саме: до стажу роботи судді зараховано половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах та слідчого в органах прокуратури Тернопільської області та здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати. Також, вказує апелянт на те, що відповідно до п.4 ч.2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України №200/14891 від 12.03.2008 р., перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Тому, на думку апелянта, вимога про проведення перерахунку з 01.01.2018 року безпідставна. Також, зазначає апелянт, що 15.08.2018 року позивач звернувся до відповідача зі заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та додав довідку про суддівську винагороду №5054/18 від 14.08.2018 року, видану Апеляційним судом Тернопільської області. Однак, відповідачем листом від 19.08.2018 року у проведенні перерахунку відмовлено, через те, що в результаті перерахунку розмір щомісячного грошового утримання зменшиться. Звертає увагу апелянт на те, що позивачу виплачується щомісячне грошове утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, до стажу роботи зараховано половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах та слідчого в органах прокуратури Тернопільської області, що підтверджується копією розрахунку та розпорядження 818666. Таким чином, вважає апелянт, позовні вимоги безпідставними.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 10.01.2019 року та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є суддею у відставці з 03.01.2017 р., та отримував із 04.01.2017 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (а.с. 9, 10).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.04.2017 р. у справі №607/3650/17, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 р., зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати позивачу до стажу роботи судді, що дає право на відставку, половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, календарний період проходження строкової військової служби та період роботи на слідчих та прокурорських посадах в органах прокуратури Тернопільської областей. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 04.01.2017 р. в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з суми 28160 грн. без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум (а.с. 20- 23, 24-26).

На виконання зазначеної постанови суду від 21.04.2017 року Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області позивачу було проведено перерахунок та здійснювалась виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.01.2017 року в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Стаж роботи позивача для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання встановлено тривалістю 26 років 10 місяців 5 днів (а.с. 36, 37).

15.08.2018 р. позивач звернувся до відповідача зі заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90%, згідно із долученою довідкою Апеляційного суду Тернопільської області №5054/18 від 14.08.2018 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 27).

Листом Тернопільського об'єднаного УПФУ Тернопільської області від 19.09.2018 р. №14482/04 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 19).

Суд апеляційної інстанції частково погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості усіх позовних вимог, з врахуванням наступного.

Згідно ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Отже, поняття суддівської винагороди є комплексним, перелік зазначених її складових є вичерпним, а розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Відповідно до ч.4, ч.5 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, вказаною нормою чітко визначено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суддям, які перебувають у відставці, проводиться перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

З матеріалів справи видно, що із 01.04.2017 року позивачу як судді у відставці проведено розрахунок щомісячного довічного грошового утримання із розміру суддівської винагороди 28160 грн.. Така сума щомісячного довічного грошового утримання становила 25344 грн. (з розрахунку 28160 грн. х 90 %).

Із наданої позивачем довідки Апеляційного суду Тернопільської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 14.08.2018р. №5054/18 видно, що станом на 01.01.2018 р. суддівська винагорода для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 31011,20 грн..

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці підлягає перерахунку з врахуванням розміру суддівської винагороди зазначеної у вказаній вище довідці №5054/18 від 14.08.2018 р..

При цьому, слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018р. становить 1762 грн..

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог про перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання за весь визначений позивачем період із 01.01.2018 року.

Так, відповідно до ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 122 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Із матеріалів адміністративної справи видно, що позивач звернувся із даним позовом до суду 31.10.2018 року. У заявленому позові просить позивач зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 01.01.2018 року.

Однак, позивачем не наведено і судом не встановлено поважності причин пропуску строку звернення до суду із вимогами про перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період із 01.01.2018 року до 01.05.2018 року.

Тому, пропуск шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду відповідних позовних вимог за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року включно.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що позивач 15.08.2018 р. звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Апеляційного суду Тернопільської області №5054/18 від 14.08.2018 року.

Таким чином, в судовому порядку необхідно зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 15.08.2018 р., тобто з дати звернення особи до УПФ із відповідною заявою.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, безпідставною є вимога позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок позивачу довічного грошового утримання судді у відставці без обмежень граничного розміру.

Так, питання щодо забезпечення суддів та суддів у відставці, в тому числі відносно щомісячного довічного грошового утримання, регулюється відповідними нормами Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Однак, слід врахувати, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таку позицію відображено Європейським судом з прав людини в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції формує висновок про те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідним органом Пенсійного фонду на підставі документів та матеріалів пенсійної справи та з врахуванням додаткових документів, поданих особою на час перерахунку.

Такий перерахунок щомісячного довічного грошового утримання повинен проводитись відповідно до норм чинного законодавства. Регулювання розмірів та порядку здійснення виплат регулюється нормами законодавства.

Тому, у даній адміністративній справі не можуть встановлюватись чи обмежуватись на майбутнє межі розмірів щомісячного довічного грошового утримання. Такі межі можуть змінюватись з врахування норм законодавства та обставин пенсійного забезпечення конкретної особи, а формулювання щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання «без обмежень граничного розміру» не може бути для позивача запобіжником від змін в законодавства у сфері пенсійного (соціального) забезпечення.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає безпідставною позовну вимогу щодо зобов'язання відповідача здійснити позивачу як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання із зарахуванням до стажу роботи, що дає судді право на відставку: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на прокурорських посадах та слідчого в органах прокуратури Тернопільської області.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.04.2017 р. та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 р. у справі № 607/3650/17 уже було вирішено питання про те, яким є стаж роботи позивача і що такий стаж становить 26 років 10 місяців 5 днів, і що розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці становить 90 % грошового утримання судді. Цими судовими рішеннями уже зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати позивачу до стажу роботи судді, що дає право на відставку, половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, календарний період проходження строкової військової служби та період роботи на слідчих та прокурорських посадах в органах прокуратури Тернопільської областей.

Вказані судові рішення виконані і Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області позивачу уже проведено розрахунок щомісячного довічного грошового утримання зі стажу 26 років 10 місяців 5 днів, що підтверджується відповідними розпорядженнями Тернопільського ОУПФ.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 10.01.2019 року слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити частково, а частину позовних вимог залишити без розгляду.

При цьому, відповідно до вимог статей 139, 322 ч.4 КАС України, підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви, шляхом стягнення таких судових витрат в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Розмір відповідних судових витрат позивача підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - задоволити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року в адміністративній справі №500/2300/18 за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - скасувати і прийняти нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимог про зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання за період із 01.01.2018 року по 30.04.2018 року включно - залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання за період із 01.05.2018 року - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 із 15.08.2018 року.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 в розмірі 90 % суддівської винагороди із суми 31011,20 грн., згідно довідки Апеляційного суду Тернопільської області №5054/18 вх. від 14.08.2018 р., на підставі його заяви від 15.08.2018 року, починаючи із 15.08.2018 р., з врахуванням раніше виплачених сум за цей період.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області () на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 704,80 грн. сплаченого судового збору за подання адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом строку визначеного статтею 329 КАС України.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 17.04.2019 року