Справа № 160/209/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
18 квітня 2019 р.Справа №160/209/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ОСОБА_1, розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до начальника Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, -
08.01.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до начальника Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови начальника Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради ОСОБА_3 від 17.08.2018 року № ОМСДН1006/930/AB/ТД/МГ-ФС/1, якою накладено штраф у розмірі 409 530 грн.
Ухвалою суду від 04.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.
05.04.2019 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача про забезпечення позову, в якій позивач просить:
- зупинити дію постанови начальника Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради ОСОБА_3 від 17.08.2018 року № ОМС ДН 1006/930/AB/ТД/МГ-ФС/1 до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.
- зупинити стягнення на підставі постанови начальника Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради ОСОБА_3 від 17.08.2018 року № ОМСДН1006/930/AB/ТД/МГ-ФС/1 до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.
В обґрунтування заяви зазначено, що 19.09.2018 року відкрито виконавче провадження №57367176 на підставі постанови № ОМСДН1006/930/AB/ТД/МГ-ФС/1 від 17.08.2018 року. Оскаржувана постанова є виконавчим документом та предявлена до виконання до органів виконавчої служби, і як наслідок до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 можуть бути застосовані заходи примусового виконання рішення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Тому, з метою запобігання негативних наслідків до ухвалення рішення по справі, позивач просить забезпечити позов.
На підставі ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
У звязку з перебуванням судді Бондар М.В. у щорічній відпустці з 04.04.2019 року по 17.04.2019 року включено, розгляд заяви відбувся у перший робочий день судді.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, суд встановив наступне.
Відповідно до ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов'язки відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з'ясування чи додаткового доказування.
Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів про забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршенні, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.
З долучених до заяви документів вбачається, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2018 року державним виконавцем Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, розпочато примусове виконання постанови № ОМС-ДН1006/930/AB/ТД/МГ-ФС/1 від 17.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь місцевого бюджету штрафу в розмірі 409530 грн.
В межах виконавчого провадження №57367176 в.о. начальника Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 02.04.2019 року.
При вирішенні заяви суд виходить з такого, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).
Закон України Про виконавче провадження також не містить механізм зупинення виконання оскаржених рішень до розгляду спору судом.
Стаття 10 Закону України Про виконавче провадження передбачає, що заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Пунктом 2 ст.34 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Суд враховує, що правомірність постанови Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради № ОМС-ДН1006/930/AB/ТД/МГ-ФС/1 від 17.08.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 у розмірі 409530 грн., перевіряється судом в цьому судовому провадженні. Сам по собі факт оскарження постанови про накладення штрафу в судовому порядку не зупинив її виконання.
Оскільки відкрито виконавче провадження, суд приходить до переконання, що на час судового розгляду справи існує реальна можливість початку примусового виконання постанови відповідача, оскарження якої, згідно з чинним законодавством, не зупиняє вчинення виконавчих дій.
У разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови і задоволення позовних вимог про її скасування, позивачу доведеться докласти зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення.
При цьому, суд зауважує, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовується судами разом з практикою ЄСПЛ як джерело права.
Держави-учасниці Конвенції зобов'язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.
Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого ст.1 Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності. Превентивний захист права власності допускається в разі існування загрози порушення права, яка має носити реальний характер і бути доведена в кожному конкретному випадку.
Аналізуючи викладене, оскільки забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу позивача, суд доходить висновку, що без вжиття заходів забезпечення позову неможливо захистити права, свободи та інтереси позивача, так як примусове виконання оскаржуваної постанови про накладення штрафу може призвести до шкоди інтересам позивача та негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на кошти, майно тощо, накладення заборони розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви позивача та наявність підстав для її задоволення.
Разом з цим, враховуючи, що оскаржена постанова перебуває на примусовому виконанні, а також право суду вжити декілька видів заходів забезпечення позову, суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови, а також зупинення стягнення.
Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити повністю.
Зупинити дію постанови начальника Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради ОСОБА_3 від 17.08.2018 року №ОМС-ДН 1006/930/AB/ТД/МГ-ФС/1 до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.
Зупинити стягнення на підставі постанови начальника Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради ОСОБА_3 від 17.08.2018 року № ОМС-ДН1006/930/AB/ТД/МГ-ФС/1 до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленого законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Ухвала може бути пред'явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 18.04.2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1