Справа № 2040/6033/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Бідонько А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 р. Справа № 2040/6033/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.11.18 по справі № 2040/6033/18

за позовом Державного підприємства "Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічний і екологічних вишукувань (ДП " УкрНДІІНТВ)"

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань (ДП "УкрНДІІНТВ") (далі за тестом позивач, ДП "Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічний і екологічних вишукувань (ДП " УкрНДІІНТВ)", звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпраці у Харківській області від 07 червня 2018 року №ХК0385/657/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС про стягнення на користь держави штрафу у сумі 11169,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову Головного управління Держпраці у Харківській області від 07 червня 2018 року № ХК0385/657/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС про накладення на Державне підприємство "Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань (ДП "УкрНДІІНТВ") штрафу у сумі 11169,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 травня 2018 року на ДП «УкрНДІІНТВ» інспектором праці Головного управління Держпраці у Харківській області Волощиною Л.Ф. було проведено інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю. Відвідування відбувалося на підставі направлення № 01.01.-94/02.02/841 від 10.05.2018 року на проведення заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування.

Інспекційне відвідування відбувалося з 29.05.2018 по 30.05.2018 р. включно. За результатами цього інспекційного відвідування, інспектором праці ОСОБА_2 складено акт від 30 травня 2018 року № ХК0385/657/АВ та, відповідно, припис Про усунення виявлених порушень від 30 травня 2018 р. № ХК0385/657/АВ/1П. Цим приписом було зобов'язано в.о. директора ДП "УкрНДІІНТВ" усунути порушення законодавства про працю.

В ході проведення заходу державного контролю підприємства, на підставі наданих керівництвом документів, встановлено, що в порушення ч.1 та 2 ст. 115 КЗпП України та ч.1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» на підприємстві станом на 29.05.2018 року існує прострочена заборгованість з виплати заробітної плати за період з травня 2015 року по 29.05.2018 року перед 27 працівниками у сумі 787,4 тис. грн. в тому числі перед 18 звільненими в сумі 340,0 тис. грн.

Постановою № ХКО 385/657/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС від 07.06.2018 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_3 було накладено штраф у розмірі 11169,00 грн. на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України, за порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірного рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги та скасовуючи постанову відповідача про накладення штрафу від 07 червня 2018 року № ХК0385/657/АВ/П/ПТ/ЗБ-ФС суд виходив з того, позивач не мав можливості своєчасно виплачувати заробітну плату працівникам у зв'язку із наявними арештами на його рахунках.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема: порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що одним із основних критеріїв застосування відповідальності у разі виявлення контролюючим органом затримки у виплаті працівнику заробітної плати, є вина підприємства.

Визначаючи наявність або відсутність вини підприємства у даній ситуації, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з пояснень представника позивача, наданих під час розгляду справи в суді першої інстанції, невиплата заробітної плати виникла з причини повного арешту коштів на усіх поточних рахунках ДП «УкрНДІІНТВ» згідно постанов про арешт коштів боржника на підставі виконавчих листів № 820/1167/13-а, 820/2946/13-а, 820/2982/13-а, 820/15/14, 820/869/15, 820/4089/15 та 820/5527/15 за позовом УПФУ у Шевченківському районі м. Харкова. По цьому питанню в.о. директора ДП «УкрНДІІНТВ» ОСОБА_4 було надані письмові пояснення інспектору праці ОСОБА_2

Матеріалами справи встановлено, що постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області від 17.07.2018 року припинено чинність арешту коштів боржника - Державного підприємства "Український державний головний науково-дослідний і виробничий інститут інженерно-технічних і екологічних вишукувань (ДП "УкрНДІІНТВ"), який накладений постановою про арешт коштів боржника від 19.02.2016 року за ВП № 49668957 (а.с. 168).

Згідно наявних у матеріалах справи бухгалтерських довідок про наявність рахунків в банківських установах, у підприємства позивача були наявні три рахунки: рахунок № 7431 у АТ КБ "ПриватБанк", з якого знято арешт 27.07.2018 року, рахунки № 4700 та № 4700 у АТ "УкрСіббанк", з яких знято арешт 24.07.2018 року (а.с. 181-182).

Вказані обставини підтверджуються також довідками банків АТ КБ "ПриватБанк" та АТ "УкрСіббанк" (а.с. 183-187).

Виходячи зі встановлених судом першої інстанції обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не мав можливості вжити заходи, спрямовані на виконання своїх зобов'язань перед працівниками, а відтак, затримка за вказаними виплатами виникла не з вини позивача.

Колегія суддів не приймає до уваги та вважає безпідставними доводи апелянта про те, що арешти з рахунків були зняти, проте заборгованість по виплаті заробітної плати позивачем не погашена, оскільки, як достеменно встановлення судом першої інстанції, на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваного рішення на поточні рахунки підприємства було накладено арешт.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року по справі № 2040/6033/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 по справі № 2040/6033/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко А.О. Бегунц