Справа № 522/15264/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачі: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі питання про закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

16.08.2017р. до Приморського районного суду м.Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Слідчого Омельченка Захара Вікторовича Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, в якому позивачі просять:

визнати незаконними процесуальні дії слідчого Омельченка З.В., експерта ОСОБА_3 при здійсненні ними своїх повноважень в частині: незаконного проникнення в транспортний засіб 24.11.2016р. та 14.12.2016р. без згоди позивача та слідчого судді; незаконного складання слідчим Омельченком З.В. 24.11.2016р. протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та транспортного засобу, незаконного складення експертом ОСОБА_3 двох експертних висновків №5709 від 16.02.2017 р. та №5501 від 17.02.2017 р., незаконного складення слідчим Омельченком З.В. семи повісток на 11.04.2017 р., на 12.04.2017 р., на 13.04.2017 р., на 13.04.2017 р., на 24.04.2017 р., на 25.04.2017 р., на 26.04.2017 р., на 07.06.2017 р. на 22 год. 00 хв. «про виклик на допит та про виклик на проведення слідчих дій».

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2017р. по справі за зазначеним позовом було відмовлено у відкритті провадження.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2018р. скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2017р.; справу направлено до Приморського районного суду м. Одеси для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що під час визначення судом першої інстанції необхідності вирішення спору у даній справі за правилами кримінального процесуального законодавства залишилось не з'ясованим питання щодо статусу позивачів у кримінальному провадженні, дії слідчого в якому оскаржуються позивачами за цим позовом. Оскільки матеріали адміністративної справи цих відомостей не містили, суд апеляційної інстанції зазначив про передчасність висновку суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі відповідно п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення суду першої інстанції).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2018р. справу прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі за вказаним адміністративним позовом та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Згідно ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 р. справу передано за предметною підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.06.2018 р. справа № 522/15264/17 розподілена на суддю Самойлюк Г.П.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2018р. справу прийнято до провадження та призначено проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; встановлено відповідачам п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачам п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачам п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; зобов'язано Слідчого Омельченка Захара Вікторовича Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області (надати до Одеського окружного адміністративного суду письмові докази по справі; призначено підготовче засідання по справі на 12.07.2018 р. о 14 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 12.07.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів; відкладено підготовче засідання по справі на 30.08.2018 р. об 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 30.08.2018 р., яка занесена до протоколу засідання, відкладено підготовче засідання на 14.09.2018р. 10 год. 00 хв., яке було перенесено на 25.09.2018 р. 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 25.09.2018 р. яка занесена до протоколу засідання, відкладено підготовче засідання на 16.10.2018 р. 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 16.10.2018 р. зупинено провадження у справі до одужання позивача.

Ухвалою суду від 07.02.2019р., яка занесена до протоколу засідання, відкладено судове засідання на 26.02.2019 р. 12 год. 00 хв. у зв'язку з необхідністю виклику позивачів.

Ухвалою суду від 26.02.2019 р., яка занесена до протоколу засідання, відкладено судове засідання на 21.03.2019 р. 12 год. 00 хв. у зв'язку з необхідністю виклику позивачів.

Ухвалою суду від 21.03.2019 р., яка занесена до протоколу засідання, поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.03.2019 р. у підготовчому засіданні оголошено перерву до 09.04.2019 р. 12 год. 00 хв.

У підготовче судове засідання 09.04.2019 р. з'явились позивачі.

Інші учасники справи до судового засідання не з'явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце проведення останнього повідомлялись належним чином та завчасно.

25.03.2019р. (вх. № 10664/19) від представника Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За приписами ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України.

Позивачі заперечували щодо закриття провадження у справі.

Розглянувши питання про закриття провадження у справі, заслухавши думку учасників справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, з таких підстав.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст.4 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб'єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує дії слідчого Омельченка З.В., експерта ОСОБА_3 при здійсненні ними своїх повноважень в частині: незаконного проникнення в транспортний засіб 24.11.2016р. та 14.12.2016р. без згоди позивача та слідчого судді; незаконного складання слідчим Омельченком З.В. 24.11.2016р. протоколу огляду місця ДТП та транспортного засобу та незаконного складення експертом ОСОБА_3 двох експертних висновків №5709 від 16.02.2017 р. та №5501 від 17.02.2017 р., незаконне складення слідчим Омельченком З.В. семи повісток на 11.04.2017 р., на 12.04.2017 р., на 13.04.2017 р., на 13.04.2017 р., на 24.04.2017 р., на 25.04.2017 р., на 26.04.2017 р., на 07.06.2017 р. на 22 год. 00 хв. "про виклик на допит та про виклик на проведення слідчих дій".

Згідно матеріалів справи, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 24.11.2016р. за участю водія ОСОБА_1 та пішохода ОСОБА_4, відкрито кримінальне провадження.

Так, 25.11.2018 р. за даним фактом ДТП внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та розпочато проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0008947.

Зі змісту листа Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області від 09.07.2018р. вих. № 4/9257, вбачається, що позивачі мають статус свідків у кримінальному провадженні (а.с. 132).

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.11.2016р. призначено по кримінальному провадженню №0008947 транспортно-технічну експертизу, виконання якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (а.с. 207).

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.11.2016р. призначено по кримінальному провадженню №0008947 транспортно-трасологічну експертизу, виконання якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (а.с. 209).

16.02.2017 р. судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_3 складено висновок № 5709 судової автотехнічної експертизи з дослідження технічного стану систем керування, ходової частини і системи освітлення автомобіля ВАЗ 2108 р/н НОМЕР_1, згідно якого на момент ДТП гальмова система, рульове керування, ходова частина і система головного освітлення вказаного автомобіля перебували у працездатному стані, дозволяли водієві здійснювати рух по наміченій траєкторії, ефективно знижували швидкість аж до зупинки й не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості, або відведення автомобіля від заданого водієм напрямку руху (а.с. 215-217).

17.02.2017 р. судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_3 складено висновок № 5501судової транспортно-трасологічної експертизи з дослідження технічного стану систем керування, ходової частини і системи освітлення автомобіля ВАЗ 2108 р/н НОМЕР_1 (а.с. 219-224).

Згідно з ч.1 ст. 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно приписів ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 25 ч.1 ст. 3 КПК України учасники кримінального провадження - сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник.

Положеннями ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 КПК України визначено, що кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення. Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство є слідчі підрозділи, зокрема органів Національної поліції.

При здійсненні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди слідчий керується ст.ст. 104-107, 223, 237 КПК України.

Відповідно до розд. VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р., у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Питання щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування врегульовані положеннями Глави 26 КПК України.

З урахуванням того, що 25.11.2018 р. за даним фактом ДТП розпочато проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, суд дійшов висновку, що дану справу слід розглядати у порядку кримінального судочинства, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Відповідно до положень ч.1 ст. 224 КПК України допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати. Кожний свідок допитується окремо, без присутності інших свідків.

Статтею 306 КПК України визначено порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.

Так ч. 1 ст. 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Суд враховує, що конституційна засада поділу законодавчої, виконавчої та судової влади та самостійності органів кожної з них передбачає розмежування функцій, покладених на відповідні органи, а саме конституційної функції здійснення правосуддя і функції кримінального переслідування.

Суд вважає, що порядок здійснення правосуддя, захист прав, свобод та законних інтересів позивача, у даному випадку, регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Конституційним Судом України у рішенні від 23 травня 2001 року № 6рп/2001 роз'яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

При цьому, положеннями ч.1 ст. 303 КПК України визначено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Отже, скарги на рішення, дії, чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не можуть бути оскаржені у порядку частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України під час досудового розслідування, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у порядку КПК України.

Відповідно до Закону України 2213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування», який набув чинності 07.12.2017р. п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України було доповнено словами "іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування".

Таким чином, станом на час вирішення питання про закриття провадження у даній справі, згідно з редакцією статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

З огляду на вище викладене, суд зазначає, що враховуючи обставини того, що в даному випадку в розумінні положень КПК України позивачам надано статус свідків, то розгляд питань, пов'язаних з оскарженням особою дій органів в рамках кримінального провадження, в тому числі, спрямованих на проведення таких слідчих дій як обшук, допит свідка, не віднесено до юрисдикції адміністративних судів, а компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд вказаних скарг щодо порушення прав свідків, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність слідчих, органів досудового розслідування, прокуратури тощо. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності слідчих, органів досудового розслідування, прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищенаведене, перевірка правомірності дій, з приводу оскарження яких позивачі звернулись до суду з даним позовом, з огляду на положення п.2 ч.2 ст. 19 КАС України знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, у зв'язку з чим оскарження таких дій має здійснюватися у порядку, встановленому КПК України.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У п. 24 рішення в справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі "Занд проти Австрії" від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…) 2. З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У справі, що розглядається, правовідносини, що виникли між сторонами, не є публічно-правовими, тому вони не підлягають розгляду адміністративним судом в порядку адміністративного судочинства. Крім того, дані правовідносини не можуть бути віднесені до категорії публічно-правових і з тих підстав, що їх виникнення не пов'язано з будь-якими рішеннями, діяльністю або бездіяльністю органів владних повноважень в сфері управлінської діяльності. Враховуючи викладене суддя вважає необхідним відмовити позивачам у відкритті провадження по справі.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним роз'яснити позивачу його право звернутися до місцевого загального суду загальної юрисдикції у порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Згідно ст.239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 ст.238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 238, ст.ст. 243, 248, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі № 522/15264/17 за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Слідчого Омельченка Захара Вікторовича Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про визнання незаконними процесуальних дій слідчого Омельченка З.В., експерта ОСОБА_3 при здійсненні ними своїх повноважень в частині: незаконного проникнення в транспортний засіб 24.11.2016р. та 14.12.2016р. без згоди позивача та слідчого судді; незаконного складання слідчим Омельченком З.В. 24.11.2016р. протоколу огляду місця ДТП та транспортного засобу та незаконного складення експертом ОСОБА_3 двох експертних висновків №5709 від 16.02.2017 р. та №5501 від 17.02.2017 р., незаконне складення слідчим Омельченком З.В. семи повісток на 11.04.2017 р., на 12.04.2017 р., на 13.04.2017 р., на 13.04.2017 р., на 24.04.2017 р., на 25.04.2017 р., на 26.04.2017 р., на 07.06.2017 р. на 22 год. 00 хв. "про виклик на допит та про виклик на проведення слідчих дій".

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч.2 ст. 239 КАС України).

Роз'яснити позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку кримінального судочинства.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України, та може бути оскаржена у відповідності до ст.ст. 295, 297 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 15.04.2019 р.

Суддя Г.П. Самойлюк

.