Справа № 163/1890/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3432/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Макарика В.Я., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивач: не з'явився

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 17 січня 2019 року у справі №163/1890/18 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №3735/20500/18 від 22 серпня 2018 року,-

суддя в 1-й інстанції - Чишій С.С.,

час ухвалення рішення - 17.01.2019 року о 16:07 год.,

місце ухвалення рішення - м. Любомль,

дата складення повного тексту рішення - не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2018 року позивач - ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Волинської митниці Державної фіскальної служби та просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №3735/20500/18 від 22 серпня 2018 року, винесену виконуючим обов'язки начальника Волинської митниці ДФС - Шелігацьким Євгенієм Сергієвичем відносно ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що заперечує обвинувачення в заявленні в митній декларації на автомобіль «Рено Меган» неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та надання органу доходів і зборів документів з такими неправдивими відомостями. Стверджує, що діяв добросовісно, без жодного умислу на заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу і заниження його митної вартості. До митного оформлення пред'явив виключно ті документи, які були йому передані і на даний час ніким не скасовані і не визнані недійсними. Зазначених обставин відповідач не перевірив і не з'ясував, чим допустив неповноту і необ'єктивність під час розгляду справи і винесення постанови.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 17 січня 2019 року позов задоволено повністю.Постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 22 серпня 2018 року в справі про порушення митних правил №3735/20500/18 про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 56 525,37 грн., визнано протиправною і скасовано.Провадження в справі про порушення митних правил № 3735/20500/18 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Волинська митниця Державної фіскальної служби оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці та неповно з'ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. Просить скасувати рішення Любомльського районного суду Волинської області від 17 січня 2019 року і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за результатом аналізу документів, надісланих митними органами Литовської Республіки, а саме експертної декларації MRN №17LTKR1000EK078979 та касових ордерів серій №100016947 від 19 червня 2017 року, №100017160 від 01 серпня 2017 року, №100017170 від 04 серпня 2017 року та №100017373 від 02 жовтня 2017 року встановлено, що ціна, за якою гр.ОСОБА_3 компанією UAB «GelgotosTransportas» продано транспортний засіб марки «RenaultMegane» номер кузова НОМЕР_1 є значно вищою за ту вартість, яка заявлена в МД №205090/2017/042482.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що митне оформлення легкового автомобіля «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, здійснене 03 жовтня 2018 року посадовою особою митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП «Логістикброк» ОСОБА_5 митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205090/2017/042482.

Згідно рахунку-фактури від 25 вересня 2017 року №2017-02189 вартість транспортного засобу становить 4000 євро, його продавцем виступала компанія UAB «GelgotosTransportas», отримувачем - ОСОБА_3.

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 142 085,08 грн. було нараховано та сплачено 51 119,94 грн. митних платежів.

Згодом Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 01 лютого 2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

27 червня 2018 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN №17LTKR1000EK078979 від 25 вересня 2017 року автомобіль «RenaultMegane» був проданий компанією «GelgotosTransportas» громадянину ОСОБА_3 за ціною 6408 євро.

З огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно литовської експортної митної декларації, розмір несплачених митних платежів становить 18841,79 грн., що визначено службовою запискою відділу адміністрування митних платежів Волинської митниці ДФС.

12 липня 2018 року Волинською митницею ДФС на адресу позивача було надіслано повідомлення про необхідність явки на митницю 18 липня 2018 року для надання пояснень і вирішення питання запровадження протоколу про порушення митних правил. Згідно із інформацією Інтернет-сайту Укрпошти щодо відстеження поштових відправлень зазначене повідомлення позивачу вручене не було.

18 липня 2018 року інспектор Волинської митниці ДФС щодо ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил №3735/20500/18 за ознаками ст. 485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_3 через декларанта (митного брокера) ПП «Логістикброк» ОСОБА_5 під час митного оформлення автомобіля «Рено Меган» вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 18841, 79 грн, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

Згідно із листом митниці від 19 липня 2018 року примірник протоколу надіслано на адресу позивача з одночасним повідомленням про час і місце його розгляду, що аналогічні протоколу.

Інформацією з Інтернет-сайту Укрпошти стверджено, що зазначене повідомлення з примірником протоколу позивачу вручене не було.

22 серпня 2018 року в.о. начальника Волинської митниці Шелігацький Є.С. за результатами розгляду справи про порушення митних правил виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК Україниі та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 56525, 37 грн..

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що про час і місце розгляду складеного щодо позивача протоколу про порушення митних правил ОСОБА_3 належним чином повідомлений не був, клопотань про перенесення розгляду не подавав.Таким чином, оскаржувана постанова винесена з порушенням права позивача на участь в розгляді протоколу, що відповідно до п.4 ч.1 ст.531 МК України є безумовною підставою для скасування постанови в справі про порушення митних правил.Крім цього, встановлено під час розгляду протоколу про порушення митних правил всупереч положенням ст.492 МК України до уваги брались отримані від литовських митних органів документи без їх перекладу на державну мову, що позбавляло можливості дати оцінку їх змісту і дає підстави для їх визнання недопустимими доказами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ст. 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція статті 485 МК України встановлює, що відповідальність настає, за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

За положеннями статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Як встановлено матеріалами справи, підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за передбачене ст. 485 МК України правопорушення, було отримання від литовських митних органів експортної митної декларації Литовської Республіки MRN №17LTKR1000EK078979 від 25 вересня 2017 року та документи під назвою «Kasospajamuorderis» за номерами 100016947, 100017160, 100017170, 100017373, які перекладу на українську мову, під час здійснення провадження митницею, не містили. Між відомостями цієї експортної декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідності щодо вартості транспортного засобу. Однак сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці.

Митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант (митний брокер) ПП «Логістикброк» ОСОБА_5, який в ході здійснення провадження та розгляду протоколу № 3735/20500/18 опитаний про обставини декларування і надання йому відповідних документів не був.

Крім того, згідно із ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача - ОСОБА_3, про час і місце розгляду складеного щодо нього протоколу про порушення митних правил належним чином повідомлено не було та клопотань про перенесення розгляду не подано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням права позивача на участь в розгляді протоколу, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 531 МК України є безумовною підставою для скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Доводи апелянта не доводять протиправних дій позивача і, в той же час, не спростовують факту придбання автомобіля за ціною, яка була вказана при його митному оформленні.

Такі обставини не були встановлені на час винесення оскаржуваної постанови і в силу ч. 2 ст. 77 КАС України не могли братись до уваги для прийняття цього рішення, в тому числі, і надані відповідачем переклади документів отриманих від литовських митних органів.

Крім цього під час декларування відповідач, при отриманні документів, які використовує як докази вчинення правопорушення, не звертався до позивача, як посадової особи з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, які передбачені ч. 3 ст. 53 МК України.

Відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував недостовірність відомостей, заявлених позивачем в митних деклараціях. Позивачем було пред'явлено до митного оформлення виключно ті документи, які були надані фірмою постачальником товарів. Їх недостовірність чи недійсність відповідачем не доведена.

Відтак доводи митного органу про існування невідповідності між документами, поданими позивачем Волинській митниці ДФС та експортними митними деклараціями, наданими литовським митним органом є безпідставними, оскільки така невідповідність, без належних доказів умисного подання позивачем недостовірних документів та відомостей не може бути підставою для прийняття рішення щодо визнання останнього винним у вчинення порушення митних правил.

Згідно статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

При розгляді вказаної категорії справи, суд апеляційної інстанції перевіряє дотримання процесуального порядку винесення постанови та з'ясування обставин щодо належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вказані обставини, на думку колегії суддів не дотримані.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що за порушення процедури складання протоколу та винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача, як порушення митних правил, відповідно до ст. 485 МК України.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини»застосовується судами як джерело права, у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у судовому рішенні за результатами розгляду справи обов'язково повинен бути дотриманий критерій переконливості, так як для встановлення обставин у справі при її вирішенні необхідно, щоб докази однієї сторони переконували у наявності цих обставин більше, ніж докази іншої сторони переконували у протилежному.

Аналізуючи наведені вище положення митного законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорювана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно ч.1ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ч.4 ст. 229, ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 17 січня 2019 року у справі № 163/1890/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. (стаття 272 КАС).

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. Я. Макарик
М. А. Пліш