Справа № 352/2240/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1194/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області на рішення Тисменецького районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2018 року, прийняте суддею Струтинським Р.Р. у місті Івано - Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в області) про визнання протиправним рішення про відмову у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов'язати відповідача здійснити йому з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії в розмірі 64 % грошового забезпечення з врахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та одноразової грошової допомоги при звільненні, які проводити постійно (довічно).

Рішенням Тисменецького районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2018 позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 01.10.2017 провести позивачу перерахунок пенсії та виплачувати йому пенсію в розмірі 64 % грошового забезпечення з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Допомоги на яких наполягає позивач є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон - № 2011-XII) відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованого на підтримання їх купівельної спроможності, та складовою частиною заробітної плати, що має враховуватись при обчисленні пенсії.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у справі №21-70а15 від 10.03.2015 року.

Разом з тим, враховуючи ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, відповідачем порушено права позивача, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню і пенсія підлягає перерахунку з 01.10.2017 , тобто з дати подання додаткових документів та не обмежуючи кінцевим строком.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що на час розгляду справи набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» і фактично чинною залишається постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою затверджено механізм перерахунку та виплати пенсії військовослужбовцям. Згідно цієї постанови грошове забезпечення для призначення пенсії становить: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років.

Матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, не входить до складових грошового забезпечення, визначених ст. 43 Закону №2262-ХІІ, з яких обчислюється пенсія.

Індексація не відноситься до виплат на які нараховується єдиний внесок та складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія.

Подібне стосується і одноразової грошової допомоги.

Зазначене відповідає рішенню Верховного Суду України від 12.09.2017р. у справі №21-1115а16.

Отже, правові підстави для перерахунку пенсії позивачу відсутні.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що відповідно до ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Одноразова грошова допомога при звільненні передбачена статтею 15 Закону № 2011-XII.

Щодо допомог та індексації, то суд прийшов до вірного висновку, що й підтверджено постановою Верховного Суду України від 10.03.2015р. у справі №21-70а15, від 20.02.2012р. у справі №21-430а11, від 28.05.2013р. у справі № 21-97а13, від 16.09.2014 у справі № 21-314а14.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2018р. зупинено провадження у даній справі до набрання чинності постанови Верховного Суду у зразковій справі №522/2738/17.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.10.2017 р. перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 5871,60 грн.

05.12.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Листом від 07.12.2017 р., відповідач відмовив йому у перерахунку пенсії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Щодо вимоги позивача про індексацію заробітної плати, то апеляційний суд погоджується з твердженням відповідача, що відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно статті 2 цього Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення.

Тобто, індексація не входить до переліку додаткових видів грошового забезпечення, а, відповідно, не відноситься до виплат на які нараховується єдиний внесок та складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія.

Апеляційний суд обумовлює і ту обставину, що правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні встановлені ст.9 Закону №2262-ХІІ, які пов'язані із звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення. Одноразова допомога при звільненні не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків та отриманням за це грошової допомоги, а пов'язана саме з фактом звільнення зі служби.

Одноразова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для проведення позивачу з 01.10.2017 перерахунку пенсії та виплату її в розмірі 64 % грошового забезпечення з урахуванням сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та одноразової грошової допомоги при звільненні, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року (справа №522/2738/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 291 КАС України правові висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі мають враховуватися судами при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 .

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області задовольнити.

Скасувати рішення Тисменецького районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2018 року у справі № 352/2240/17 та ухвалити постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей
Повне судове рішення виготовлено 17.04.2019 року.