Справа № 2040/5844/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.

03 квітня 2019 р.Справа № 2040/5844/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бенедик А.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма «АВІАС» про застосування арешту коштів на розрахункових рахунках, -

В с т а н о в и л а:

17.07.2018 року позивач Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі (подалі - контролюючий орган, ОВПП ДФС) звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням уточнених позовних вимог /а.с. 70-71, т. 1/, просить:

- застосувати арешт коштів на розрахункових рахунках товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма «АВІАС» у обслуговуючих банках: за № 2513, № 3576, № 4110, № 8001, № 5130, № 2526, № 0289, № 0290, № 4045, № 0434, № 0586, № 0455, № 585, № 6009, № 0525, № 0524, № 6037, № 0588, № 300186-UA40006423 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, № 0289, № 0290 в ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» в м. Павлограді, МФО 305727, № 0665, № 0664, № 0667, № 0666 в КРИВОРІЗЬКІЙ ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», 305750, № 4045 в НІКОПОЛЬСЬКІЙ ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», МФО 305891, № 7900 в СУМСЬКІЙ ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», МФО 337546, № 9791, № 2513, № 7960 в ФІЛІЇ КРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 384436, № 0 в ВОЗНЕСЕНСЬКОМУ ВІДДІЛЕННІ N 3153 ВАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», МФО 386025, № 203 в ФІЛІЇ «ВІДДІЛЕННЯ ПАТ ПРОМІНВЕСТБАНК В М. ДНІПРОПЕТРОВСЬК», МФО 305437.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ТОВ Виробничо-торгівельна фірма «АВІАС» (подалі - ТОВ ВТФ «АВІАС»), станом на 17.05.2018 року має податковий борг в сумі 279.072.105,13 грн., в т.ч. по ПДВ 248.680.304,00 грн., по податку на прибуток 30.389.761,11 грн., податок на доходи фізичних осіб 2.040,00 грн.

Відповідно до ст. 95 Податкового кодексу України прийнято рішення від 16.05.2018 року № 6/32560942 про опис майна у податкову заставу.

Згідно останнього балансу ТОВ ВТФ «АВІАС», поданого, 22.05.2017 року, активи у підприємства відсутні.

Враховуючи наведене та на підставі рішення про опис майна у податкову заставу від 16.05.2018 року за № 6/32560942 складено акт опису майна підприємства від 16.05.2018 року за №3/32560942, яким підтверджено відсутність на день складання цього акту майна, що може бути описано у податкову заставу.

За наведених обставин, просить задовольнити вимоги позивача у спосіб, зазначений у позову.

Правом подання відзиву на адміністративний позов відповідач не скористався.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року (рішення виготовлено у повному обсязі 12.10.2018 року) адміністративний позов ОВПП ДФС залишений без задоволення.

Судове рішення вмотивовано тим, що контролюючим органом не надано доказів вжиття усіх передбачених ПК України заходів по виявленню майна та інших цінностей платника податків ТОВ ВТФ «АВІАС», що можуть стати джерелами погашення його податкового боргу.

Так, з метою встановлення права власності на майнові активи платника податків до дати звернення до суду, позивачем не зроблено запити до відповідних установ про наявність зареєстрованих за платником податків транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, земельних ділянок, житлових та нежитлових приміщень. Відповідна інформація до суду позивачем не надана.

Крім того, в своїй позовній заяві позивач не зазначає на яку суму податкового боргу платника податків має бути здійснений арешт.

В апеляційній скарзі позивач ОВПП ДФС, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року та прийняти нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник зазначає, що ТОВ ВТФ «АВІАС» має податковий борг в сумі 279.072.105,13 грн., в т.ч. по ПДВ - 248.680.304,02 грн., по податку на прибуток - 30.390.781,11 грн., по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п - 1.020,00 грн.

Наведений податковий борг обліковується у зв'язку з несплатою наступних податкових повідомлень-рішень, а саме:

1) по ПДВ борг становить 248.680.304,02 грн., що виник з причини несплати узгоджених грошових зобов'язань за наступними документами: податковим повідомленням - рішенням № від 11.10.2016 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму у загальному розмірі 15.774.510,00 грн. та нараховано 3.279.584,84 грн. пені відповідно до п.п. 129.1.2 ст. 129 ПК України; податковим повідомленням - рішенням № від 02.06.2017 року в сумі 2.040,00 грн; податковим повідомленням - рішенням № від 27.03.2017 року в сумі 4.080,00 грн; податковим повідомленням - рішенням № від 05.12.2016 року в сумі 2.040,00 грн.; податковим повідомленням - рішенням № від 15.02.2017 року в сумі 3.294.071,98 грн.; податковим повідомленням - рішенням № від 11.12.2015 року в сумі 113.522.949,00 грн.; податковим повідомленням - рішенням № від 01.02.2016 року в сумі 112.801.602,00 грн.

2) по податку на прибуток борг становить 30.387.721,11 грн., що виник з причини несплати узгоджених грошових зобов'язань за наступними документами: податковим повідомленням - рішенням № від 11.10.2016 року в сумі 30.384.661,11 грн.; податковим повідомленням -рішенням № від 06.06.2017 року в сумі 1.020,00 грн.; податковим повідомленням -рішенням № від 22.01.2018 року в сумі 2.040,00 грн;

3) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п борг становить 1.020,00 грн., що виник з причини несплати узгодженого грошового зобов'язання за наступним документом: податковим повідомленням -рішенням № від 27.03.2017 року в сумі 1.020,00 грн.

Вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що відсутність майна ТОВ ВТФ «АВІАС» для опису у податкову заставу підтверджується наступними документами, які надані на розгляд суду першої інстанції: останній баланс ТОВ ВТФ «АВІАС», поданий підприємством 22.05.2017 року; інформаційна довідка № 120060723 з єдиного Державного реєстру речових нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна суб'єкта, якою підтверджується відсутність нерухомого майна та земельних ділянок; витяг з Державного реєстру МВС (інтернет-сайт «iGov-Портал державних послуг»), що підтверджує відсутність автотранспорту у підприємства; акт опису майна підприємства від 16.05.2018 року за № 3/32560942, який складений податковим керуючим, що підтверджує відсутність на день складання цього акту майна, що може бути описано у заставу.

З метою проведення опису майна, на яке буде розповсюджуватись право податкової застави, проведено перевірку місцезнаходження ТОВ ВТФ «АВІАС» та складено акт від 16.05.2018 року за № 1/32560942 про відсутність підприємства за юридичною адресою. Іншого майна податковим керуючим не встановлено.

Отже, на підставі рішення про опис майна у податкову заставу від 16.05.2018 року за № 6/32560942 складено акт опису майна підприємства від 16.05.2018 року за № 3/32560942, яким підтверджено відсутність на день складання цього акту майна, що може бути описано у податкову заставу.

Окрім цього, апелянт посилається на ухвалу Господарського суду Харківської області суду від 20.07.2017 року по справі № 932/1902/17 про визнання ТОВ ВТФ «АВІАС» банкрутом, в якій встановлено, що Головою ліквідаційної комісії була проведена інвентаризація майна боржника, за результатами проведення якої встановлено відсутність у ТОВ ВТФ «АВІАС» основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів на поточному рахунку у банківській установі; виявлена дебіторська заборгованість у сумі 500 000,00 грн.

Зазначає, що вказані документи були передані до суду першої інстанції в стадії підготовчого засідання. При цьому, жодних інших відомостей або документів від ТОВ ВТФ «АВІАС», які б спростували викладену інформацію про відсутність у підприємства майна, яке може бути описано у податкову заставу, на суму 279.072.105,13 грн., до суду не надходили. Тому, саме перелічені документи є доказами про відсутність у підприємства майна, яке може описано у податкову заставу, і є підставою для прийняття рішення про задоволення позову.

Разом з цим апелянт вважає, що наявність або відсутність рішень про надання дозволу стягнення податкового боргу за рахунок коштів, які перебувають на банківських рахунках підприємства-боржника, не мають жодного відношення до поданого адміністративного про накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ ВТФ «АВІАС» та не повинні впливати на прийняття судового рішення.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Правовими підставами для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені статті 94 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Положеннями підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до статті 94 глави 9 розділу II ПК України наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 року № 632 затверджено Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків (подалі - Порядок № 632) відповідно до розділу VII «Особливості застосування арешту коштів на рахунку платника податків» якого, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду у разі звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження.

Такими підставами є: наявність у платника податку податкового боргу та відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг або недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Надаючи оцінку обставинам, з якими податкове законодавство пов'язує можливість накладення арешту на кошти платника податків, колегія суддів зазначає наступне.

Податковий борг в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 57.3. статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Судом установлено, що ТОВ ВТФ «АВІАС» зареєстроване як юридична особа, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України за ідентифікаційним кодом 32560942, та з 15.08.2003 року перебуває на податковому обліку в Дніпропетровському управлінні офісу великих платників податків ДФС як платник податків.

Згідно інтегрованої картки платника (подалі - ІКП) податків, станом на 17.05.2018 року за ТОВ ВТФ «АВІАС» обліковується податковий борг у сумі 279.071.085,13 грн., в т.ч. по ПДВ - 248.680.304,02 грн., по податку на прибуток - 30.389.761,11 грн., по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п - 1.020,00 грн.

Зазначений борг виник за рахунок несплати узгоджених податкових зобов'язань визначених наступними податковими повідомленнями-рішеннями:

- № від 11.10.2016 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму у загальному розмірі 15.774.510,00 грн. (а.с. 91).

ТОВ ВТФ «АВІАС» оскаржило ППР в судовому порядку та ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 року по справі № 820/6335/16 позов товариства повернуто позивачу, у зв'язку із відкликанням позовної заяви. Ухвала набрала законної сили 25.11.2016; ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2017 справа № 820/6401/16 позов ТОВ ВТФ «АВІАС» залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили - 29.03.2017 року. Згідно підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання ТОВ ВТФ «АВІАС» нараховано пені в сумі 3.279.584,84 грн. Зазначений податковий борг відображено в ІКП 20.06.2017 року (а.с. 123-124).

- № від 02.06.2017 року, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем: податок на додану вартість, у розмірі 2.040,00 грн. Доказів оскарження ППР в адміністративному та/або судовому порядку матеріали справи не містять та судом не встановлено. Суму податкового боргу відображено в ІКП 28.06.2017 року (а.с. 124);

- № від 27.03.2017 року, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем: податок на додану вартість, у розмірі 4.080,00 грн. ППР отримано платником 04.04.2017 року (а.с. 95), оскаржено в судовому порядку та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року по справі № 820/2603/17 ТОВ ВТФ «АВІАС» відмовлено у задоволенні позову. Суму податкового боргу відображено в ІКП 11.01.2018 року (а.с. 120);

- № від 05.12.2016 року в сумі 2.040,00 грн. ППР отримано платником 13.12.2016 року (а.с. 97), оскаржено в судовому порядку та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року по справі № 820/2603/17 ТОВ ВТФ «АВІАС» відмовлено у задоволенні позову. Сума податкового боргу відображено в ІКП 11.01.2018 року (а.с. 120);

- № від 15.02.2017 року, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем: податок на додану вартість, у розмірі 2.040,00 грн. ППР отримано платником 17.02.2018 року (а.с. 99), оскаржено в судовому порядку та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року по справі № 820/2603/17 ТОВ ВТФ «АВІАС» відмовлено у задоволенні позову. Сума податкового боргу відображено в ІКП 12.01.2018 року (а.с. 120);

- № від 11.12.2015 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 113 522 949,00 грн. ППР отримано платником 13.12.2016 (а.с. 101), оскаржено в судовому порядку та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 по справі № 820/3451/17 ТОВ ВТФ «АВІАС» у задоволенні позову відмовлено /а.с. 68-73, т. 2/. Суму податкового боргу відображено в ІКП 27.02.2018 (а.с. 120).

- № від 01.02.2016 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 112.801.602,00 грн., оскаржено в судовому порядку та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 по справі № 820/3451/17 ТОВ ВТФ «АВІАС» у задоволенні позову відмовлено /а.с. 68-73, т. 2/. Суму податкового боргу відображено в ІКП 27.02.2018 (а.с. 120).

- № від 11.10.2016 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 30.384.661,11 грн. ППР отримано товариством 13.10.2016 року (а.с. 104). ТОВ ВТФ «АВІАС» оскаржило ППР в судовому порядку та ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2016 року по справі № 820/6335/16 позов товариства повернуто позивачу, у зв'язку із відкликанням позовної заяви. Ухвала набрала законної сили 25.11.2016 року; ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2017 року справа № 820/6401/16 позов ТОВ ВТФ «АВІАС» залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили - 29.03.2017 року. Зазначений податковий борг відображено в ІКП 20.06.2017 (а.с. 126);

- № від 06.06.2017 року, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем: податок на прибуток приватних підприємств, у розмірі 1.020,00 грн. ППР отримано товариством 16.06.2017 року (а.с. 106), доказів оскарження ППР в адміністративному та/або судовому порядку матеріали справи не містять та судом не встановлено. Суму податкового боргу відображено в ІКП 26.06.2017 року (а.с. 126);

- № від 22.01.2018 року, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем: податок на прибуток приватних підприємств, у розмірі 2.040,00 грн. ППР отримано товариством 31.01.2018 року (а.с. 108), доказів оскарження ППР в адміністративному та/або судовому порядку матеріали справи не містять та судом не встановлено. Суму податкового боргу відображено в ІКП 10.02.2018 року (а.с. 121);

- № від 27.03.2017 року, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у розмірі 1.020,00 грн. ППР отримано платником 04.04.2017 року (а.с. 110), оскаржено в судовому порядку та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року по справі № 820/2603/17 ТОВ ВТФ «АВІАС» відмовлено у задоволенні позову. Сума податкового боргу відображено в ІКП 11.01.2018 року (а.с. 122).

Відтак, матеріалами справи підтверджується наявність податкового боргу, який рахується за ТОВ ВТФ «АВІАС» станом на 17.05.2018 року на суму 279.071.085,13 грн., у тому числі по ПДВ - 248.680.304,02 грн., по податку на прибуток - 30.389.761,11 грн., по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п - 1.020,00 грн.

З метою погашення заборгованості, відносно позивача прийнято податкову вимогу форми «Ю» від 27.12.2016 року № 215-45 (а.с. 9), яка надіслана засобами поштового зв'язку та отримана повноважним представником 10.01.2017 року (а.с. 9).

Вказана податкова вимога оскаржена товариством в судовому порядку та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року по справі № 820/2603/17 ТОВ ВТФ «АВІАС» відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 статі 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно із п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Відповідно до п. 88.1, 88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу, право на яку виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Підстави виникнення права податкової застави визначені статтею 89 ПК України. Зокрема підпунктом 89.1.1 пункту 89.1 цієї статті передбачено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

16.05.2018 року заступником начальника управління Дніпропетровського управління Офісу великий платників податків ДФС прийнято рішення № 6/32560942 про опис майна у податкову заставу платника податків ТОВ ВТФ «АВІАС» (а.с. 10, т. 1).

З метою погашення податкового боргу відповідача контролюючим органом вчинено дії з метою проведення опису майна підприємства, проте майна, що могло б бути описано у податкову заставу не виявлено.

Так, на підтвердження факту відсутності у відповідача рухомого чи нерухомого майна станом на 17.05.2018 року, яке могло б бути джерелом погашення податкового боргу, позивачем надано до матеріалів справи наступні докази:

- фінансовий звіт баланс ТОВ ВТФ «АВІАС», поданий підприємством 22.05.2017 року (а.с. 13);

- інформаційну довідку № 120060723 з Єдиного Державного реєстру речових нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна суб'єкта, якою підтверджується відсутність нерухомого майна та земельних ділянок (а.с. 117-118, 145);

- витяг з Державного реєстру МВС (інтернет-сайт «iGov-Портал державних послуг»), що підтверджує відсутність автотранспорту у підприємства (а.с. 116);

- акт опису майна підприємства від 16.05.2018 року, який складений податковим керуючим, що підтверджує відсутність на день складання цього акту майна, що може бути описано у заставу (а.с. 11).

Також, з метою проведення опису майна, на яке буде розповсюджуватись право податкової застави, проведено перевірку місцезнаходження ТОВ ВТФ «АВІАС» та складено акт від 16.05.2018 року за № 1/32560942 про відсутність підприємства за юридичною адресою (а.с. 119).

Приходячи до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОВПП ДФС, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено наявність у позивача податкового боргу на загальну суму 279.070.065,13 грн., який складається із:

- податкового боргу по ПДВ на суму 248.680.304,02 грн., що обліковується у зв'язку з несплатою податкових повідомлень-рішень: № від 11.10.2016 року на загальну суму 19.053.521,04 грн.; № від 02.06.2017 року в сумі 2.040,00 грн.; № від 27.03.2017 року в сумі 4.080,00 грн.; № від 05.12.2016 року в сумі 2.040,00 грн.; № від 15.02.2017 року в сумі 3.294.071,98 грн.; № від 11.12.2015 року в сумі 113.522.949,00 грн.; № від 01.02.2016 року в сумі 112.801.602,00 грн.;

- податкового боргу по податку на прибуток в сумі 30.387.721,11 грн., що виник з причин несплати узгоджених грошових зобов'язань за податковим повідомленнями-рішеннями: № від 11.10.2016 року в сумі 30.384.661,11 грн.; № від 06.06.2017 року в сумі 1.020,00 грн.; № від 22.01.2018 року в сумі 2.040,00 грн.;

- податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п в сумі 2.040,00 грн., що виник з причини несплати узгодженого грошового зобов'язання за податковими повідомленнями-рішеннями: № від 27.03.2017 року в сумі 1.020,00 грн.; № від 12.12.2017 року в сумі 1.020,00 грн.

З урахуванням тієї обставини, що контролюючим органом не обґрунтовано та не підтверджено відповідними доказами наявність у позивача податкового боргу по податку на прибуток у розмірі 3.060,00 грн., колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог адміністративного позову та накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача у банківських установах на суму наявного у товариства податкового боргу у розмірі 279.070.065,13 грн. з метою забезпечення виконання ним своїх грошових зобов'язань перед бюджетом.

Оскільки зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу ОВПП ДФС, скасовує рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року та приймає нове судове рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОВПП ДФС.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Застосувати арешт коштів на розрахункових рахунках товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна фірма "АВІАС" у обслуговуючих банках: за № 2513, № 3576, № 4110, № 8001, № 5130, № 2526, № 0289, № 0290, № 4045, № 0434, № 0586, № 0455, № 585, № 6009, № 0525, № 0524, № 6037, № 0588, № 300186-UA40006423 в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 305299, № 0289, № 0290 в ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК" в м. Павлограді, МФО 305727, № 0665, № 0664, № 0667, № 0666 в КРИВОРІЗЬКІЙ ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК", 305750, № 4045 в НІКОПОЛЬСЬКІЙ ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК", МФО 305891, № 7900 в СУМСЬКІЙ ФІЛІЇ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК", МФО 337546, № 9791, № 2513, № 7960 в ФІЛІЇ КРУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 384436, № 0 в ВОЗНЕСЕНСЬКОМУ ВІДДІЛЕННІ N 3153 ВАТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ", МФО 386025, № 203 в ФІЛІЇ "ВІДДІЛЕННЯ ПАТ ПРОМІНВЕСТБАНК В М. ДНІПРОПЕТРОВСЬК", МФО 305437 на суму 279.070.065,13 грн. (двісті сімдесят дев'ять мільйонів сімдесят тисяч шістдесят п'ять гривень 13 копійок).

В задоволенні позовних вимог Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в іншій частині, - відмовити.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик О.В. Присяжнюк
Постанова у повному обсязі складена і підписана 15 квітня 2019 року.