Справа № 540/496/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/496/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Криворучко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

14.03.2019 року ОСОБА_3 (далі - позивач, боржник) звернулась до суду з адміністративним позовом до Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - відповідач, Білозерський РВДВС), у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про скасування процесуального документа від 15.11.2018 року, прийняту державним виконавцем Білозерського РВДВС відносно ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 50588920;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 89140,00 грн. від 15.11.2018 року, прийняту державним виконавцем Білозерського РВДВС відносно ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 50588920;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №57705121 від 15.11.2018 року, прийняту державним виконавцем Білозерського РВДВС про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 89140,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так, постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 06.12.2012 року, ухваленою за результатами розгляду справи №2114/847/12 солідарно стягнуто зі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ФІНБАНК» заборгованість в сумі 891 400,09 грн. На виконання наведеного рішення, за заявами стягувача державними виконавцями Білозерського РВДВС винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 37652115 (щодо ОСОБА_4) та № 50588920 (щодо ОСОБА_3). В подальшому виконавчі провадження було закінчено, у зв'язку із фактичним виконанням ОСОБА_4 рішення суду та сплатою виконавчого збору в розмірі 89 140,01 грн. Проте, 15.11.2018 року державним виконавцем Білозерського РВДВС винесено спірні постанови, якими зокрема, зобов'язано ОСОБА_3 сплатити виконавчий збір в розмірі 89 140,00 грн. по виконавчому провадженню № 50588920. Позивач вважає спірні постанови протиправними, так як виконавчий збір по примусовому виконанню рішення по справі № 2114/847/12 вже сплачувався одним з солідарних боржників. Разом з тим, позивач посилаючись на приписи Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на момент закінчення виконавчого провадження № 50588920, зауважує на тому, що в порушення норм цього Закону, постанову про стягнення виконавчого збору винесено більш ніж через 10 місяців після закінчення виконавчого провадження. Більше того, посилаючись на положення вказаного Закону, позивач стверджує, що виконавчий збір мав стягуватися в розмірі 10% від суми, що фактично стягнута, повернута позивачу, натомість сума боргу не була фактично стягнута з ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження № 50588920, що свідчить про відсутність у позивача обов'язку сплачувати суму виконавчого збору. Позивач вказав на те, що другий боржник має право звернутись до ОСОБА_3 із зворотною вимогою про стягнення відповідної частини солідарного обов'язку зі сплаченої заборгованості та суми виконавчого збору, так як ці витрати нею понесено одноособово. Враховуючи викладене, позивач вважає спірні постанови протиправними, такими що підлягають скасуванню, у зв'язку із чим, позовні вимоги є обґрунтованими та мають бути задоволені у повному обсязі.

18.03.2019 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків. Позивач усунув недоліки заяви.

Ухвалою від 04.04.2019 року провадження у справі відкрито, з урахуванням приписів ст. 287 КАС України, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 12.04.2019 року.

10 квітня 2019 року до суду подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач не погоджується із позицією, що викладена у позові, з огляду на наступне. Так, 13.11.2018 року в. о. начальника Білозерського РВДВС здійснено перевірку виконавчого провадження № 50588920, в ході якої виявлено, що в порушення вимог статей 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем закінчено виконавче провадження, та при цьому не стягнуто з боржника виконавчий збір в сумі 89 140,00 грн. у строки, передбачені вказаним Законом. Враховуючи встановлене порушення, вирішено відновити виконавче провадження № 50588920, скасувати постанову про закінчення наведеного виконавчого провадження, у зв'язку із чим, 15.11.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57705121; постанову про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 89 140,00 грн., що мав бути сплачений в рамках виконавчого провадження № 50588920 по виконанню рішення суду від 06.12.2012 року; постанову про закінчення виконавчого провадження № 50588920 на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відтак, відповідач зауважує на тому, що оскаржувані постанови винесені в рамках вимог, встановлених чинним законодавством, що дає підстави для висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, які у свою чергу підлягають залишенню без задоволення.

Сторони у судове засідання, призначене на 12.04.2019 року, забезпечили явку своїх представників.

Представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 06.12.2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона ухвалено постанову по справі № 2114/847/12, якою солідарно стягнуто зі ОСОБА_4 (боржник №1; в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_4 згідно свідоцтва про шлюб від 19.12.2015 року) та ОСОБА_3 (боржник № 2) на користь ПАТ «ФІНБАНК» (в подальшому назву стягувача змінено на ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК») заборгованість в сумі 891 400,09 грн.

19.04.2013 року на виконання наведеного рішення по стягненню зі ОСОБА_4 заборгованості, державним виконавцем Білозерського РВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 37652115 (далі - ВП № 37652115).

23.02.2016 року на виконання наведеного рішення по стягненню з ОСОБА_3 заборгованості, державним виконавцем Білозерського РВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50588920 (далі - ВП № 50588920).

10.11.2016 року ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про закінчення ВП №37652115, до якої додала докази сплати заборгованості в розмірі 891 400,09 грн. (квитанція від 08.11.2016 року № 1915, довідка ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» від 08.11.2016 року № 100-03-01/13689 про відсутність боргу) та суми виконавчого збору - 89 140,00 грн. (квитанція від 09.11.2016 року №).

18.11.2016 року державним виконавцем Білозерського РВДВС винесено постанову про закінчення ВП № 37652115, у зв'язку із фактичним виконанням ОСОБА_4 рішення суду від 06.12.2012 року в справі № 2114/847/12, та сплатою виконавчого збору в розмірі 10% фактично сплаченої суми боргу.

29.12.2018 року ОСОБА_3 звернулась до відповідача із заявою про закінчення ВП №50588920, до якої додала докази сплати солідарним боржником ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 891 400,09 грн. та суми виконавчого збору - 89 140,00 грн., які надавалися останньою при закінченні ВП № 37652115.

30.01.2018 року державним виконавцем Білозерського РВДВС винесено постанову про закінчення ВП № 50588920, у зв'язку із фактичним виконанням рішення суду від 06.12.2012 року в справі № 2114/847/12, та сплатою виконавчого збору.

13.11.2018 року в. о. начальника Білозерського РВДВС здійснено перевірку виконавчого провадження № 50588920, згідно якої в порушення вимог статей 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату проведення перевірки), державним виконавцем не стягнуто з боржника суми виконавчого збору в сумі 89 140,00 грн.

15.11.2018 року державним виконавцем Білозерського РВДВС винесено наступні постанови:

- постанову про скасування процесуального документа (постанови від 30.01.2018 року);

- постанову про відкриття виконавчого провадження № 57705121;

- постанову про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 89 140,00 грн.;

- постанову про закінчення виконавчого провадження № 50588920 на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись зі спірними рішеннями державного виконавця, позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить їх скасувати.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує на тому, що спірні відносини регулюються приписами Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ в редакції, що діяла станом на момент закінчення виконавчого провадження № 50588920 (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII постанова державних виконавців про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

Частиною 5 вказаної статті Закону №1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Слід зазначити, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Водночас, згідно із п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону) частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня, зокрема, закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз наведених правових норм показав, що стягнення з боржника суми виконавчого збору в разі прийняття державним виконавцем рішення про закінчення виконавчого провадження, обумовлене такими обставинами: по-перше фактом стягнення з боржника на користь стягувача заборгованості, встановленої виконавчим документом, яка у свою чергу є базою для обрахування 10-ти відсотків суми виконавчого збору; по-друге несплатою виконавчого збору станом на момент закінчення виконавчого провадження; по-третє строками, встановленими для стягнення виконавчого збору, а саме відповідна постанова виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ВП № 50588920 щодо стягнення з ОСОБА_3 боргу у сумі 891 400,09 грн. було закінчено 30.01.2018 року з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у зв'язку зі сплатою боргу в повному обсязі та виконанням рішення суду, ухваленого у справі № 2114/847/12.

Суд зауважує на тому, що згідно матеріалів справи з ОСОБА_3 фактично не стягувалась сума заборгованості на виконання наведеного рішення суду в сумі 891 400,09 грн., оскільки ця заборгованість і сума виконавчого збору були сплачені солідарним боржником по справі, а саме ОСОБА_4, що підтверджується вищезазначеними квитанціями та довідкою стягувача про відсутність боргу. До того ж, як вбачається із додатків до заяви ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2018 року, докази сплати подавалися державному виконавцю Білозерського РВДВС разом із відповідною заявою.

З огляду на вказані обставини, ОСОБА_3 не мала обов'язку сплачувати виконавчий збір (10% суми боргу) по виконавчому провадженню № 50588920, так як цей збір станом на момент винесення постанови про закінчення даного виконавчого провадження вже був сплачений іншим солідарним боржником.

Посилання відповідача на приписи ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням змін, внесених Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII (набрав законної сили 28.08.2018 року), згідно яких, виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню стягувачу за виконавчим документом, не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, так як вони мали місце до набрання законної сили Законом № 2475-VIII, відтак його приписи не можуть мати зворотної дії у часі, що підтверджено також позицією, викладеною у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року у справі № 1-рп/99.

Разом з тим, суд вказує на те, що з урахуванням факту закінчення ВП № 50588920 постановою від 30.01.2018 року, згідно положень ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII кінцевим строком для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є 31.01.2018 року. Проте, державним виконавцем винесено відповідну постанову тільки 15.11.2018 року, тобто з порушенням строку, встановленого законодавцем.

Відтак, аналіз наведених норм та встановлених судом обставин свідчить на користь висновку про необґрунтованість та протиправність постанови відповідача від 15.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору, прийняту по виконавчому провадженню № 50588920.

Враховуючи встановлену протиправність вимоги про стягнення з позивача виконавчого збору, суд дійшов висновку про безпідставність решти спірних постанов відповідача, так як останні винесені для забезпечення виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

На підставі ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивач довів протиправність дій державного виконавця щодо стягнення з позивача суми виконавчого збору та безпідставність винесення інших спірних постанов державного виконавця від 15.11.2018 року.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати відшкодовуються згідно приписів ст. 139 КАС України.

Таким чином, керуючись статтями 2, 9, 12, 14, 139, 241 - 246, 205, 255, 287 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про скасування процесуального документа від 15.11.2018 року, прийняту державним виконавцем Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (, 75000, Херсонська обл., смт. Білозерка, Білозерський район, вул. Свободи, 85) відносно ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) по виконавчому провадженню № 50588920.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 89140,00 грн. від 15.11.2018 року, прийняту державним виконавцем Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (, 75000, Херсонська обл., смт. Білозерка, Білозерський район, вул. Свободи, 85) відносно ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) по виконавчому провадженню № 50588920.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 57705121 від 15.11.2018 року, прийняту державним виконавцем Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (, 75000, Херсонська обл., смт. Білозерка, Білозерський район, вул. Свободи, 85) про стягнення з ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) виконавчого збору в розмірі 89140,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (, 75000, Херсонська обл., смт. Білозерка, Білозерський район, вул. Свободи, 85) на користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) суму судового збору, що сплачена нею за подання адміністративного позову до суду в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень, сорок копійок), шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 квітня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 105000000