Справа № ЗВД/320/5/19
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні відводу судді

10 квітня 2019 року м. Київ ЗВД/320/5/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши питання про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Коцюбинської селищної ради Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про визнання протиправним та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

в провадженні Київського окружного адміністративного суду (суддя Лапій С.М.) знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Коцюбинської селищної ради Київської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про визнання протиправними та скасування рішень відповідача від 07.03.2018 р. №1-2 -VIII та №2-2-VIII та поновлення на посаді Коцюбинського селищного голови.

Під час розгляду справи, у судовому засіданні 09.04.2019 р., представником відповідача було заявлено відвід головуючому, з тих мотивів, що судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у справі без виходу до нарадчої кімнати, а також з огляду на те, що судові засідання проводились без належного повідомлення третіх осіб.

Суд, який здійснює розгляд справи, дійшов висновку про безпідставність відводу, у зв'язку з чим справа, в порядку ч.4 ст.40 КАСУ, була передана іншому судді, якого визначено згідно ст.31 КАСУ.

Вивчивши доводи, які послугували підставою для відводу суду, а також матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви представника відповідача, з урахуванням наступного:

статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Таким чином, при вирішенні питання про відвід судді необхідно перевірити додержання як об'єктивного, так і суб'єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об'єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб'єктивний критерій).

Щодо об'єктивного критерію, заявником не поставлено під сумнів його додержання, тому предметом дослідження суду будуть наведені представником відповідача доводи відносно упередженості судді суду з точки зору дотримання ним порядку ухвалення рішень.

По-перше, сторонам у даній праві була забезпечена можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав, шляхом прийняття позовної заяви до розгляду для вирішення спору по суті.

Під час проведення судового засідання представником відповідача було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з об'єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення справи №810/1061/18 у касаційному порядку.

Усною ухвалою, проголошеною у судовому засіданні, у задоволенні клопотання було відмовлено, у зв'язку з чим, суд зауважує, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Порядок винесення судових рішень врегламентовано ст.243 КАСУ, частиною 5 якої встановлено перелік ухвал, що викладаються окремим документом. Згідно ч.7 ст.243 КАСУ, ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання до протоколу.

Ухвала про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі не потребує оформлення її окремим документом, тому видалення суду до нарадчої кімнати процесуальним законодавством не вимагається.

Статтею 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суду надані гарантії самостійного здійснення судочинства.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів з метою завдання шкоди їх авторитету чи впливу на безсторонність забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Самостійність судів означає, що суди у своїй діяльності нікому не підзвітні і мають для цього функцій та необхідні повноваження, якими наділені законом; судові рішення не потребують попередньої згоди чи затвердження будь-якої посадової особи або органу; вирок, рішення, ухвала, постанова суду, які набрали законної сили, мають силу закону по конкретній справі і обов'язкові для виконання усіма і на всій території держави.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законом. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Учасником справи у відводі фактично поставлено під сумнів законність судового рішення, ухваленого під час розгляду справи, що не може бути підставою для відводу згідно припису ч.4 ст.36 КАСУ та утворює такий склад правопорушення як зловживання стороною своїм процесуальним правом (ст.46 КАСУ).

Перевірити законність прийнятого рішення, а відтак і дій суду під час його ухвалення, може лише суд апеляційної інстанції.

Будь-яких дій чи рішень стосовно представника відповідача суд не вчиняв, тому заявлена для відводу причина є надуманою та такою, що не заслуговує на увагу.

Щодо тверджень сторони про наявні факти неодноразового розгляду справи за відсутності належного повідомлення третіх осіб, суд вважає їх припущенням, оскільки не названі конкретні дати таких судових засідань та докази, що посвідчують цю обставину.

Запроваджуючи презумпцію безсторонності суду при вирішенні відводів, ЄСПЛ виходив із необхідності забезпечення стороною відповідних доказів упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім доти, доки не буде доведено протилежне. В наявності повинна бути особиста заінтересованість суду, певні його прихильності чи уподобання стосовно однієї зі сторін у справі. У кожному випадку слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що очевидно говорять про характер зацікавленості.

На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що відвід є необґрунтованим, не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про упередженість судді у даній справі або про наявність інших підстав відводу, що передбачені нормами КАСУ.

Крім того, при співставленні дій суду з нормами КАСУ та вимогами практики ЄСПЛ вбачається, що суд не керувався особистими переконаннями в процесі розгляду справи, а слідував загальним засадам адміністративного провадження та конкретними нормами національного права задля всебічного, об'єктивного та неупередженого розгляду справи. Здійснення суддею відповідно до закону процесуальної діяльності в ході розгляду справи, не може бути розцінено як підстава для його відводу та не приводить до висновку щодо його необ'єктивності чи упередженості.

Керуючись статями 36, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви представника відповідача Стогова В.С. про відвід судді Лапія Сергія Миколайовича, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Брагіна О.Є.