Справа № 640/3780/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 квітня 2019 року м. Київ № 640/3780/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. при секретарі судового засідання Білоус А.С., розглянувши в підготовчому провадженні клопотання представника Національного банку України про закриття провадження у адміністративній справі

за позовом Народного депутата України ОСОБА_1
доНаціонального банку України
про визнання незаконними дії та зобов'язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Перевертун В.Г.

На підставі ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 квітня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали

В С Т А Н О В И В:

Народний депутат України ОСОБА_1 звернувся з позовом до Національного банку України про:

- визнання незаконними дій Голови Національного банку України Смолія Я.В. щодо ненадання інформації на депутатський запит № 10-2666 від 21.12.2018 року народного депутата ОСОБА_1;

- зобов'язання Національного банку України надати повну інформацію, що запитувалася у депутатському запиті № 10-2666 від 21.12.2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.03.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 640/3780/19 в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовче засідання.

09 квітня 2019 року представником Національного банку України подано до суду клопотання про закриття провадження у справі.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що інформацію, яку просить позивач надати йому на його депутатський запит № 10-2666 від 21.12.2018 року, відповідно до норм Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Цивільного кодексу України є таємною інформацією, що становить банківську таємницю, тобто є інформацією з обмеженим доступом.

Розгляд судом справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб, здійснюється в порядку, визначеному Главою 12 Розділу IV ЦПК України.

Отже, на думку представника відповідача, цей спір не може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства, оскільки адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей зобов'язувати відповідача розкривати банківську таємницю, та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

А тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, дана справа підлягає закриттю.

11.04.2019 року представник відповідача подане клопотання про закриття провадження у справі підтримав, в той час, як представник позивача проти його задоволення заперечував.

Враховуючи викладене вище, заслухавши думку учасників справи, суд при вирішенні заявленого клопотання про закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює питання закриття провадження у справі, передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Ознаки "юридичного спору" в контексті юрисдикції адміністративного суду визначено статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб'єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач звертався з депутатським запитом № 10-2666 від 21.12.2018 року до голови Національного банку України Смолія Я.В., в якому просив надати належним чином завірені копії постанов Правління Національного банку України №101/БТ від 12 лютого 2015 року та №367/БТ від 10 червня 2015 року про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в сумі 700 млн. гривень строком до двох років, та 750 млн. гривень строком до двох років відповідно або надати можливість для ознайомлення з вищевказаними постановами у відповідності до вимог Закону України «Про статус народного депутата України», ненадання якої є предметом розгляду даної справи.

Тобто, предметом даної справи є встановлення правомірності дій голови Національного банку України щодо відмови у наданні інформації на депутатський запит позивача.

У той же час, суд звертає увагу, що Главою 12 Розділу IV ЦПК України, на яку посилається представник відповідача, як на підставу для закриття провадження у справі, регулюються відносини щодо розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи за заявою заінтересованої особи.

Отже, ненадання належним чином завірених копій постанов Правління Національного банку України №101/БТ від 12 лютого 2015 року та №367/БТ від 10 червня 2015 року про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в сумі 700 млн. гривень строком до двох років, та 750 млн. гривень строком до двох років відповідно на запит позивача, не може розцінюватися як розгляд судом справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Таким чином, за вказаних обставин, суд приходить до висновку, що даний спір належить до юрисдикція адміністративних судів, а тому на даний час, не вбачає правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання представника Національного банку України про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала, відповідно до змісту ч. 2 ст. 256 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 16.04.2019 року