Справа № 620/283/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/283/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач, Чернігівське ОУПФУ) про визнання неправомірним рішення відповідача про розмір призначеної пенсії від 18.07.2018 та зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 01.09.2017 у розмірі відповідно до ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показники середньої заробітної плати за три роки до дня звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позовну заяву підписано особою, повноваження якої не підтверджені відповідно до вимог статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що до позовної заяви, поданої від імені позивача ОСОБА_3, додано не засвідчену у визначеному законом порядку копію довіреності від 08.06.2017, що посвідчена Товариством з обмеженою відповідальністю «В.Меламед.Юридичний офіс (Ізраїль-Україна)».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, а такж додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Відповідно до ч.1 ст.55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника.

Згідно ч.1 ст. 57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 КАС України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Згідно ч. 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

За приписами ч. ч. 6, 8 ст.59 КАС України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч.9 ст.59 КАС України)

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на положення ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов'язковий спосіб посвідчення копій документів.

Однак, довіреність не є документом у справі, що стосується порушення прав позивача, а видана на підтвердження повноважень адвоката як представника, а тому її копія не може бути засвідчена самим адвокатом.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що позовну заяву підписано особою, повноваження якої не підтверджені відповідно до вимог ст. 59 КАС України.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.13 закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземниз держав у встановленій формі, визнаються дійсними на території України у разі їх легалізації, якщо інше непередбачено законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.ч. 2, 4, 5 ст.94 КАС України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що адміністративний позов підписано представником позивача - ОСОБА_5

На підтвердження своїх повноважень до суду першої інстанції останнім подано ксерокопію довіреності (з ксерокопією апостилю та в перекладі засвідчену 13 липня 2017 року нотаріусом ОСОБА_3) від 08.06.2017 року б/н, виданої ОСОБА_2 на ім'я, зокрема ОСОБА_3, підпис на якій засвідчено нотаріусом ОСОБА_3; ксерокопію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України від05.07.2012 на ім'я ОСОБА_3

Конвенція 1961 року, яка скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, згода на обов'язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів« (далі - Конвенція), набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції (в тому числі Ізраєлем), що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є поставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Передбачений в ч. 1 ст. 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Однак апостиль може бути складений офіційною мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок «Apostille» (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)» повинен бути викладений французькою мовою (стаття 4).

Відповідно до ст. 5 Конвенції апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред'явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення.

Так, до позовної заяви представником позивача додано ксерокопію довіреності, яка не відповідає вимогам, встановленим Конвенцією для поставлення апостилю, а саме апостиль надано в копії та не підшито з документом, до якого він складений.

Також, ксерокопія витягу з Єдиного реєстру адвокатів України від 05 липня 2012 року на ім`я ОСОБА_3, додана до позовної заяви, не засвідчена належним чином (у відповідності до ст. 94 КАС України), що унеможливлює встановлення судом касаційної інстанції статусу адвоката у представника скаржника станом на день подачі касаційної скарги.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалах від 14.12.2018 року у справі №522/20848/17, від 05.11.2018 року у справі №804/2989/8, від 08.10.2018 року у справі № 910/8265/17, від 18.06.2018 року у справі № 826/17190/17, від 15.05.2018 року у справі № 522/20475/16-ц.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З урахуванням зазначеного, позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 734/3732/17 (К/9901/39941/18) та від 21.05.2018 у справі № 376/2564/17 (К/9901/50330/18).

Повернення позовної заяви, згідно з частиною 8 статті 169 КАС України, не позбавляє права позивача для повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства.

Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.Є. Пилипенко