Справа № 540/2254/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2254/18
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Шляхтицький О.І. , Семенюк Г.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року прийнятого у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження (суддя: Морська Г.М.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 23 вересня 2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 113 449,8 грн., в тому числі за основним платежем 90 759,84 грн. та за штрафними санкціями 22 689,96 грн. та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23 вересня 2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 9 193,86 грн., в тому числі за основним платежем 7 355,09 грн. та за штрафними санкціями 1 838,77 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняту нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою. Справу призначено на 19 березня 2019 року у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи.

У зв'язку з перебуванням члена колегії у відпустці розгляд справи перенесено на 16 квітня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Обставини справи.

08 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ "Ерсте Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк") укладено кредитний договір №014/3728/74/05367 на суму 75 000,00 дол. США.

Внаслідок укладення додаткової угоди, за умовами якої у разі погашення позивачем заборгованості у розмірі 27 000,00 дол. США (еквівалентної 610 450,51 грн.), банком буде прийнято рішення про анулювання позивачу заборгованості, ОСОБА_2 прощено борг на загальну суму 21 783,29 дол. США (еквівалентно 610 450,51 грн).

02 вересня 2016 року Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованої кредитором за період з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року.

За результатами перевірки складено акт № 683/21-03-13-05/, яким зафіксовано порушення пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп.1.4 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 23 вересня 2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 113 449,80 грн., в тому числі за основним платежем 90 759,84 грн., за штрафними санкціями 22 689,96 грн. та № , яким визначено ОСОБА_2 суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, з яких за основним платежем 7 355,09 грн., за штрафними санкціями 1 838,77 грн.

Позивач не погоджується із висновком податкового органу, викладеним в акті перевірки щодо отримання позивачем "додаткового блага" у розмірі 490 339,39 грн. та винесених на його основі податкових повідомлень-рішень, без визначення складових суми прощеної (анульованої) позивачу заборгованості та шляхом оподаткування податком на доходи фізичних осіб всієї суми вказаної заборгованості, та з нарахуванням штрафних санкцій за несплату позивачем вказаного податку з прощеної суми заборгованості, оскільки вказані висновки суперечать нормам податкового законодавства щодо сутності поняття "додаткового блага".

Посилаючись на викладене, позивач вважає протиправними спірні ППР та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що сума прощеного боргу у розмірі 490 339,39 грн. є додатковим благом у розумінні вищевказаних норм ПК, так як позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів зворотних обставин, а відповідачем правомірно нараховані податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 113 449,8 грн. у т.ч. за основним платежем - 90 759,84 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 22 689,96 грн., та збільшена сума грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 9 193,86 грн., у т.ч. за основним платежем 7 355,09 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1 838,77 грн.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України) та Податкового кодексу України (надалі по тексту - ПК України).

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ПК України) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Оцінка суду.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов'язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк" укладено кредитний договір з фізичною особою №014/3728/74/05367 терміном до 07 листопада 2027 року. Сума кредиту - 75 000,00 дол. США.

Відповідно до повідомлення ПАТ "ФІДОБАНК", який є повним правонаступником ВАТ "Ерсте Банк" про анулювання (прощення) боргу № б/н, станом на 22 жовтня 2015 року за ОСОБА_2 обліковувалась кредитна заборгованість у сумі 48 783,29 дол. США. За умови погашення позивачем заборгованості в розмірі 27 000,00 дол. США Банк приймає рішення про прощення боргу в загальній сумі 21 783,29 дол. США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 22 жовтня 2015 року становить 492 504,45 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на відповідних умовах 22 жовтня 2015 року сплачено 27 000,00 дол. США.

Згідно з вказаним повідомленням сума прощеного боргу складається з:

- простроченого до повернення кредиту у сумі 21 687,53 дол. США (гривневий еквівалент - 490 339,39 грн.);

- строкових відсотків за користування кредитом у сумі 95,76 дол. США (гривневий еквівалент - 2 165,06 грн.).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що сума прощеного боргу у розмірі 490 339,39 грн. є додатковим благом у розумінні вищевказаних норм ПК.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем, відповідно до платіжних документів, з жовтня 2007 року сплачено банку в залік погашення кредиту 106 138,11 дол.США, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки згідно Повідомлення про анулювання (прощення) боргу (а.с.84) ОСОБА_2 спрощено саме прострочений до повернення Кредит (основний борг за кредитом) в сумі 21687,53 дол. США, при цьому вказане Повідомлення не визнано судом недійсним.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач вже звертався до суду із аналогічним позовом у межах адміністративної справи № 821/1498/16.

В результаті розгляду вказаної справи Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 09 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив. Рішення набрало законної сили на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року.

Разом із тим ухвалою Вищого адміністративного суду від 06 вересня 2017 року скасовані зазначені рішення першої та апеляційної інстанції, справа направлена на новий розгляд.

У подальшому ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року, що набрала законної сили, позов залишений без розгляду.

Суд відмічає, що Вищий адміністративний суд в ухвалі від 06 вересня 2017 року зазначив: "…Посилання суду апеляційної інстанції на п. 8 пр. 1 р. ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України в даному випадку є недоречними, адже стосується прощеної (анульованої) суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, щодо якого було проведено зміну валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, а тому до правовідносин у даній справі застосовуватись не може, оскільки зміни валюти зобов'язання не відбувалось….".

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак суд вважає, що податковим органом при обрахунку податку із доходів фізичних осіб позивачу правомірно не застосовувалось п. 8 пр. 1 р. ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів зворотних обставин, а відповідачем правомірно нараховані податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 113 449,8 грн. у т.ч. за основним платежем - 90759,84 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 22689,96 грн., та збільшена сума грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 9193,86 грн., у т.ч. за основним платежем 7355,09 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1838,77 грн.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року прийнятого у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження (суддя: Морська Г.М.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного суду, відповідно до вимог ст.328 КАС України, не підлягає.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 16 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.