Справа № 805/2366/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року справа №805/2366/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г, Міронової Г.М.,

секретар судового засідання - Токарева А.Г.,

за участю:

представника позивача - Ремесло С.М., довіреність № 06/843 від 15.04.2019 року,

представника відповідача - Помалюк І.В., довіреність № 05-99-10-65 від 10.10.2018 року,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року у справі № 805/2366/16-а (головуючий І інстанції Кониченко О.М., повний текст ухвали складено 18 лютого 2019 року у приміщенні суду за адресою: вул. Добровольського, 1, м. Слов'янськ Донецької області) за позовом Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року Головне управління ДФС у Донецькій області (заявник, податковий орган) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 805/2366/16-а за позовом Дочірнього підприємства «Санаторно - курортного реабілітаційного центру «Слов'янський курорт» ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (ДП СКРЦ «Слов'янський курорт» ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця») до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,01 грн. визначеного у вимозі № Ю-1342-25 від 05.04.2016 року (т.2, а.с. 52-55).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року у задоволенні заяви - відмовлено (т.4, а.с. 193-195).

Податковий орган з вказаним судовим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що згідно з даними інформаційної системи (ІТС «Податковий блок») по ДП СКРЦ «Слов'янський курорт» ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» на момент прийняття вимоги обліковувалась заборгованість у сумі 1161404,01 грн. Після формування вказаної вимоги про сплату недоїмки, ДП СКРЦ «Слов'янський курорт» ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» здійснювалась сплата (зараховувались кошти) по ЄСВ. Також зазначив, що відповідно до частини 6 статті 25 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державну соціальне страхування» за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Посилається на пункт 2 глави 1 розділу VI Порядку № 422 відповідно до якого, у разі наявності у платника податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) кошти, що надходять від такого платника або в результаті здійснених щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості органами ДФС (Державної виконавчої служби України, органами Казначейства) заходів, зараховуються в рахунок погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником: у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових); санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашання пені, нарахованої на такий борг. Вважає, що сума заборгованості у розмірі 1161404,01 грн., яка визначена у вимозі про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 05.04.2016 року № Ю-1342-25 була погашена (лютий 2017 року). Станом на теперішній час згідно з даними інформаційної системи по ДП СКРЦ «Слов'янський курорт» ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» обліковується заборгованість з ЄСВ у сумі 3364814,14 грн. Також, станом на 21.09.2017 року (дата набрання законної сили постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року по справі № 805/2366/16-а) у ДП СКРЦ «Слов'янський курорт» ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» вже обліковувалась заборгованість з єдиного соціального внеску у сумі 2070810,93 грн. Зазначає, що станом як на теперішній час так і на 21.09.2017 року (дата набрання законної сили постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року по справі № 805/2366/16-а) у ДП СКРЦ «Слов'янський курорт» ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» була відсутня заборгованість з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 1161404,01 грн. визначена у вимозі № Ю-1342-25 від 05.04.2016 року. На думку апелянта, заборгованість з ЄВ визначена у вимозі № Ю-1342-25 від 05.04.2016 року у розмірі 1161404,01 грн., що підлягала списанню, погашена у повному обсязі у зв'язку з чим предмет спору на теперішній час відсутній. Заявник вважає, що оскільки державним виконавцем відкрите виконавче провадження, наслідком якого можуть бути негативні наслідки для відповідача. Просив скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року та прийняти нове рішення, яким задовільнити заяву Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 805/2366/16-а (т.4, а.с. 197-200).

ДП СКРЦ «Слов'янський курорт» ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» надало відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

У судовому засіданні представник податкового органу підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник підприємства проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Суд, заслухав суддю - доповідача, пояснення сторін, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, встановив наступне.

Позивач - Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,01 грн. визначеного у вимозі № Ю-1342-25 від 05.04.2016 року (т.1 а.с. 4-5).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року позов задоволено. Зобов'язано Слов'янську ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області прийняти рішення щодо списання безнадійного боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,01 грн. визначеного у вимозі № Ю-1342-25 від 05.04.2016 року (т.1 а.с. 152-154).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 року у справі № 805/2366/16-а апеляційну скаргу Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року залишено без задоволення, а постанову суду без змін (т.1 а.с. 186-188).

На виконання постанови суду, Донецьким окружним адміністративним судом 20.08.2018 року за заявою позивача, видано виконавчий лист № 805/2366/16-а, про зобов'язання Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області прийняти рішення щодо списання безнадійного боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,01 грн. визначеного у вимозі № Ю-1342-25 від 05.04.2016 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2018 року замінено боржника - Слов'янську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області на його правонаступника - Головне управління ДФС у Донецькій області (т.1 а.с. 232).

4 грудня 2018 року Головне управління ДФС у Донецькій області вже зверталось до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 805/2366/16-а, проте ухвалою суду першої інстанції від 14 грудня 2018 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено (т.2, а.с.10-13, 47-48).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Станом на 30 січня 2019 року, час звернення податкового органу до суду з цією заявою, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року, на виконання якої Донецьким окружним адміністративним судом 20.08.2018 року за заявою позивача, видано виконавчий лист № 805/2366/16-а про зобов'язання Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області прийняти рішення щодо списання безнадійного боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,01 грн. визначеного у вимозі № Ю-1342-25 від 05.04.2016 року - не виконано.

Приписами статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Як передбачає частина 2 статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч.1 ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення зокрема на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 40 рішення від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Крім того, суд зазначає, що у пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Враховуючи наведене, доводи відповідача в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є безпідставними та не обґрунтованими, оскільки рішення набрало законної сили, є обов'язковим до виконання, доказів виконання рішення суду відповідачем не надано, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд зауважує, що з вказаною заявою податковий орган вже вдруге звертається до суду першої інстанції тоді як з часу набрання постановою суду законної сили (21.09.2017 року) минуло півтора року, що є цілком достатнім терміном для того, щоб заявник зміг висловити свої аргументи у передбачений КАС України спосіб шляхом оскарження постанови суду до касаційної інстанції.

Тобто, відповідачу слід вжити заходів до виконання рішення суду, що набрало законної сили, а не уникати його виконання.

Апелянтом до суду не надано жодного доказу того, що останнім здійснювались будь-які дії щодо виконання рішення суду у спосіб встановлений у судовому рішенні.

Суд наголошує, що у разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню фактично призведе до неможливості реального виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року у справі № 805/2366/16-а за позовом Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року у справі № 805/2366/16-а - залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 17 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова