Справа № 826/10538/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту - 04.03.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України № 156АГ від 23.03.2017 "Про результати службового розслідування" в частині накладення на полковника ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України № 314-ОС від 31.03.2017 "По особовому складу" в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби полковника ОСОБА_2;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України № 332-ОС від 04.04.2017 "По особовому складу" в частині виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_2;

- поновити полковника ОСОБА_2 на військовій службі на посаді заступника начальника Головного центру-начальника центру забезпечення проведення спеціальних перевірок Головного центру кадрового забезпечення Державної прикордонної служби України;

- стягнути з Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 адміністративний позов ОСОБА_2 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі залишено без розгляду.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду по суті.

Апеляційні вимоги, мотивовані тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність встановлених ст. 123 КАС України підстав для залишення позовної заяви позивача без розгляду, оскільки після відкриття провадження у справі суд першої інстанції фактично погодився, що викладені у клопотанні (заяві) про поновлення строку звернення до адміністративного суду причини пропуску строку є поважними.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду за захистом своїх прав, мотивоване тим, що строк на оскарження звільнення з публічної служби був пропущений з об'єктивних та незалежних від позивача підстав, а обставини пропуску строку оскарження є поважними та такими, які є підставою для його поновлення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.08.2017 за вищевказаним адміністративним позовом відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

В той же час, в зазначеній ухвалі відсутній висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду, тобто, при відкритті провадження у справі судом не вирішувалось клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та не визнавались поважними причини пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду.

Однак, враховуючи те, що після дослідження поданої позивачем позовної заяви та клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду Окружним адміністративним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, колегія суддів може вважати, що судом першої інстанції фактично визнано подану позовну заяву та додані до неї матеріали достатніми для відкриття провадження у справі, а строк звернення до суду не порушеним.

Таким чином, за наслідком перевірки позовної заяви та доданих до неї матеріалів 23.08.2017 суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для повернення позовної заяви, чи відмови у відкритті провадження у справі.

В той же час, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.03.2018 позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 4 частини першої ст. 240 КАС України. В подальшому постановою Верховного Суду від 19.09.2018 зазначену ухвалу було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Однак, після направлення Верховним Судом справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, суд розглянув питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду та залишив позовну заяву без розгляду, у зв'язку з пропуском позивачем місячного строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що залишаючи без розгляду позовну заяву, судом першої інстанції не дотримано вимог частини четвертої ст. 123 КАС України, якою передбачено - якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки питання щодо поновлення строку звернення до суду вже досліджувалось судом першої інстанції під час перевірки позовної заяви та клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду при вирішенні питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі, то у відповідності до частини четвертої ст. 123 КАС України суд повинен встановити додаткові обставин, які б свідчили про пропуск позивачем визначеного процесуальним законодавством строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, які виникли після відкриття провадження у справі. Однак, оскаржувана ухвала суду першої інстанції жодних посилань про наявність додаткових обставин, які свідчать про пропуск позивачем визначеного процесуальним законодавством строку звернення до адміністративного суду, які з'явились після відкриття провадження у справі не містить, як і не містить жодних висновків, з приводу того, чому суд відступив від своєї попередньої правової позиції щодо відкриття провадження у справі.

Крім цього, згідно з частиною тринадцятою ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відтак, вищезазначене виключає можливість суду застосування частини третьої ст. 123 КАС України, на яку посилається помилково суд першої інстанції, оскільки обставини звернення позивача до суду з даним позовом з пропуском встановленого законодавством строку фактично були виявлені судом до відкриття провадження при перевірці позовної заяви на відповідність її вимогам КАС України та дослідження клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а не після відкриття провадження в адміністративній справі.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надає протилежну оцінку одним і тим самим обставинам справи щодо відповідності позовної заяви вимогам встановленим процесуальним законодавством, в частині дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом та поважності причин його пропуску.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Колегія суддів вважає, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як вбачається з матеріалів справи, а також вірно встановлено судом першої інстанції позивачу доведено до відома наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України № 156 АГ від 23.03.2017 «Про результати службового розслідування» - 27.03.2017, що підтверджується аркушем доведення наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 156 АГ від 23.03.2017 (а.с. 52 т. 1).

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем наказу № 314-ОС від 31.03.2017 про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби полковника ОСОБА_2.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку необхідно виходити не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факт її звільнення, але й об'єктивної можливості знати про підстави такого звільнення. Наказ № 156 АГ від 23.03.2017 «Про результати службового розслідування» не може однозначно вказувати, яку саме підставу звільнення буде застосовано до позивача в кінцевому результаті та зазначено в наказі про його звільнення, а також в трудовій книжці, адже наказ «Про результати службового розслідування» містить рекомендації щодо можливого накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, а не безпосереднє застосування до позивача такого дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів вважає, що саме дата отримання наказу (ознайомлення з наказом) про звільнення або отримання трудової книжки - це встановлена відповідними доказами дата, коли позивач об'єктивно міг дізнатися про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося, на його думку, порушення прав, свобод чи інтересів.

Так, згідно з частиною п'ятою ст. 99 КАС України (в редакції чинній на момент подання позову) для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Відповідно до п. 15 частини першої ст. 3 КАС України (в редакції чинній на момент подання позову) публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Зазначені норми права вказують на те, що спір, який виник між сторонами даної справи, є справою про звільнення з публічної служби, у зв'язку з чим адміністративний позов може бути поданий у місячний строк.

Згідно з ст. 233 Кодексу законів про працю, ВР УРСР, від 10.12.1971 (далі - КЗпП України) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Таким чином, частина перша ст. 233 КЗпП України встановлює такий же строк звернення до суду як і частина третя ст. 99 КАС України (в редакції чинній на момент подання позову), однак визначає особливий момент, з настанням якого розпочинається перебіг строку звернення до суду з позовом у справах про звільнення.

З огляду на відсутність в матеріалах справи об'єктивних доказів отримання позивачем наказу № 314-ОС від 31.03.2017 про припинення (розірвання) та звільнення з військової служби (чи ознайомлення з наказом), трудової книжки, правових підстав для застосування частини третьої ст. 123 КАС України, колегія суддів не вбачає.

Крім того, позивач зазначав, що ознайомлювався з наказом № 156 АГ від 23.03.2017 «Про результати службового розслідування», не усвідомлюючи його змісту, оскільки перебував в стані сильного душевного хвилювання, однак зі змісту спірної ухвали суду про залишення позовної заяви без розгляду суд не досліджував зазначені обставини, хоча з огляду на викладене вище, їх дослідження є необхідним виходячи з принципу верховенства права та захисту гарантованих прав і свобод від незаконного втручання.

Посилання відповідача на те, що позивач ознайомлений з поданням Начальника Головного центру кадрового забезпечення Державної прикордонної служби України про звільнення позивача з військової служби у запас за п. «е» (через службову невідповідність) частини шостої ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та висновком старших прямих начальників, які згодні з поданням, про що свідчить його особистий підпис на вказаному поданні, а також на те, що позивачем - 04.04.2017 особисто підписано рапорт про здачу справ та посаду заступника начальника Головного центру - начальника центру забезпечення проведення спеціальних перевірок Головного центру кадрового забезпечення Державної прикордонної служби України, що вказує на його обізнаність про звільнення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за змістом прямої норми частини першої ст. 233 КЗпП України перебіг строку звернення до суду розпочинається у разі настання однієї із обставин, яка відбулася першою - вручення копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки. Жодна із значених обставин, в даному випадку, не настала, тому неможливо встановити строк, з якого необхідно обчислювати строк звернення позивача до суду.

Також, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивач повинен був вжити заходів з метою отримання копії відповідних наказів для подальшого їх своєчасного оскарження в судовому порядку, оскільки на законодавчому рівні такий обов'язок позивача жодним чином не закріплений. Крім того, звільнена особа може не погоджуватись саме з підставою звільнення, яка зазначається в наказі або трудовій книжці, а не з самим фактом звільнення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказів Голови Державної прикордонної служби України № 156АГ від 23.03.2017 "Про результати службового розслідування", № 332-ОС від 04.04.2017 "По особовому складу" в частині виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_2, стягнення з Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн, то вони є похідними від визнання протиправним та скасування наказу відповідача про його звільнення, тому відповідно, також помилково залишені судом першої інстанції без розгляду.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 - скасувати, справу № 826/10538/17 направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 15.04.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна