Справа № 240/723/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Житомир справа №240/723/19

категорія 111010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" до Державної фіскальної служби України, третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія " Вавілон" із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо неприйняття податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" №9 від 21.12.2018;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №9 від 21.12.2018 і вважати її такою, що надіслана та зареєстрована в день фактичного відправлення засобами електронного зв'язку, а саме: 15.01.2019 о 19 год. 11 хв. 45 с.

Позов обґрунтовано тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" 15.01.2019 було складено та подано на реєстрацію податкову накладну від 21.12.2018 № 9.

Втім, за результатами обробки реєстрації вказаної податкової накладної лише 17.01.2019 о 10 год 53 хв. позивачем отримано квитанцію №1, відповідно до якої податкова накладна №9 від 21.12.2018 не була прийнята. Позивач вважає, що відповідачем в порушення вимог п.201.10 ст. 2010 Податкового кодексу України, квитанція №1 від 17.01.2019 надіслана з порушенням строків, а тому на підставі викладеного, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" просить задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи. Підготовче судове засідання у справі призначено на 04.03.2019 о 10:30.

В підготовче судове засідання, призначене на 04.03.2019 о 10:30 прибули представник позивача та представник відповідача. Протокольною ухвалою оголошено перерву до 18 березня 2019 року о 14:00 для отримання відзиву від відповідача (а.с.30-31).

04 березня 2019 року через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на адміністративний позов №271/06-30-10-03 від 01.03.2019 від Державної фіскальної служби України відповідно до змісту якого контролюючий орган просить відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі за безпідставністю. В обґрунтування якого зазначено, що позивачем 15.01.2019 було направлено для реєстрації в Реєстрі податкову накладну № 9 від 21.12.2018. Після надходження податкової накладної до ДФС в автоматизованому режимі проводилась перевірка, за результатами, якої сформовано квитанцію № 1, відповідно до якої податкова накладна № 9 від 21.12.2018 не була прийнята. Підставою не прийняття такої накладної вказано, що сума ПДВ (502 500,00 грн.) в документі не може перевищувати суми ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування (2 825,11 грн). Згідно інформації з архіву електронної звітності Єдиного вікна подання електронної звітності станом на 15.01.2019 сума ліміту позивача складала 387 825,11 грн.

Крім того, щодо твердження позивача про отримання квитанції 17.01.2019 зазначає, що на офіційному веб-сайті ДФС України прес-службою розміщено повідомлення про перенавантаження серверу ДФС та інформацію про те, що запити щодо отримання відомостей з ЄРПН обробляються із затримкою в часі, що підтверджується фотокопією сайту. Отже, зазначене вище спростовує факт бездіяльності ДФС України щодо неприйняття 15.01.2019 податкової накладної ТОВ "Будівельно-монтажна компанія "Вавілон" № 9 від 21.12.2018 (а.с.34-35).

Також, 04 березня 2019 року через відділ документального забезпечення суду від Головного управління ДФС у Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву №272/06-30-10-03 від 01.03.2019 відповідно до змісту якого контролюючий орган просить відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі за безпідставністю (а.с.43-44).

14 березня 2019 року через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.52-55).

18 березня 2019 року о 14:00 в підготовче судове засідання прибули представник позивача, представник відповідача та третьої особи. Протокольною ухвалою від 18.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті про що зафіксовано секретарем судового засідання у протоколі судового засідання від 18 березня 2019 року. Оголошено перерву в судовому засіданні до 08 квітня 2019 року об 11:00 (а.с.61).

В судове засідання, призначене на 08 квітня 2019 року об 11:00 прибули представник позивача та представник третьої сторони.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник третьої сторони щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" (, далі - ТОВ "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон") як платник податків перебуває на обліку у Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області. Профільним видом діяльності підприємства є будівництво житлових і нежитлових будівель.

Як встановлено із матеріалів справи, 12.07.2017 між ТОВ "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" та Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області укладено договір про визнання електронних документів №120720171 (а.с.13-15).

Пунктом 1 вказаного договору передбачено, що предметом договору є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

21 грудня 2018 року ТОВ "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" сформовано податкову накладну № 9 на загальну суму 3 015 000,00 грн, в тому числі сума податку на додану вартість 502 500,00 грн (а.с.16).

15 січня 2019 року вказану податкову накладну подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних і розрахунків коригування.

Згідно квитанції №1 від 17 січня 2019 року податкова накладна №9 від 21.12.2019 не прийнята. Підставою не прийняття такої накладної зазначено, що документ не може бути прийнято, оскільки сума ПДВ в документі (502 500,00 грн) не може перевищувати суму ПДВ на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування (2 825,11 грн) (а.с.18).

Не погодившись із такими діями відповідача, ТОВ "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" звернулося з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 (Порядок №1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

- відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

- чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201Кодексу;

- наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу;

- наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року);

- наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

- факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

- наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

- дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пунктів 13-15 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як зазначалось раніше, ТОВ "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" 15 січня 2019 року було подано на реєстрацію податкову накладну №9 від 21 грудня 2018 року.

Відповідно до квитанції №1 від 17.01.2019 вказану накладну не було прийнято податковим органом. Підставою не прийняття зазначено: документ не може бути прийнято, оскільки сума ПДВ в документі (502 500,00 грн) не може перевищувати суму ПДВ на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування (2 825,11 грн).

Як зазначалося вище, відповідно до положень п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.п. 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" від 26 квітня 2017 року № 341 операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації, який триває з 0 до 23-ї години.

Тобто, відповідач був зобов'язаний протягом операційного дня надіслати ТОВ "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" квитанції про прийняття або неприйняття податкової накладної №9 від 21 грудня 2018 року.

Однак, лише 17.01.2019 Державною фіскальною службою України позивачу було надіслано квитанцію №1 про відмову у прийнятті вищевказаної накладної.

У свою чергу представник відповідача у відзиві на адміністративний позов зазначає, що 15.01.2019 на офіційному веб-сайті ДФС України прес-службою було розміщено повідомлення про перенавантаження серверу ДФС та інформацію про те, що запити щодо отримання відомостей з ЄРПН обробляються із затримкою в часі, що підтверджується фотокопією сайту.

Тобто, платником податку були вчинені дії з метою реєстрації податкової накладної в межах строку, наданого Податковим кодексом України для реєстрації такої накладних, однак податкова накладна не була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зазначає, що позивач не може бути притягнутий до відповідальності за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної, якщо ним вчинено всі дії щодо реєстрації податкових накладних в межах встановлених Податковим кодексом України строків для реєстрації таких податкових накладних, однак така реєстрація не відбулася з незалежних від платника податку причин.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі №806/999/16 (адміністративне провадження №К/9901/27173/18).

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів про надіслання позивачу квитанції про неприйняття податкової накладної №9 саме протягом операційного дня 15.01.2019 (з 0 до 23-ї години), а тому відповідно до вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивач, зокрема, просить визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо неприйняття податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" № 9 від 21.12.2018.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності бездіяльності відповідача.

Статтею п'ятою КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Пунктом 8 частини першої статті 4 КАС України позивача визначено, зокрема, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Враховуючи вищевикладене, до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою надання правового захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача. Таким чином, передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом. А тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Суд звертає увагу, що відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, жодної бездіяльності відповідача не вчинялося.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права та заявлено позовні вимоги щодо судового захисту прав, які відповідачем порушено не було.

Водночас, з метою забезпечення судового захисту порушеного права та ефективного механізму його відновлення, суд зазначає наступне.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо не направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" квитанції №1 від 17.01.2019 відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Зважаючи на протиправність оскаржуваної квитанції, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов'язати Державну фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" №9 від 21.12.2018 днем їх фактичного подання 15.01.2019.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачами в порушення ч.2 ст.77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність дій Державної фіскальної служби України, щодо не направлення позивачу квитанції №1 від 17.01.2019 відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 2 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3 842,00 грн відповідно до платіжного доручення №379 від 06.02.2019. У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, підлягають частковому відшкодуванню відповідачем за рахунок бюджетних асигнувань у загальному розмірі 1 910,00 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" (проспект Незалежності, 55-Б, м.Житомир, 10029. РНОКПП/7) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04655. РНОКПП/), третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул. Ю.Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003. РНОКПП/) про визнання протиправною бездіяльність , зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо не направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" квитанції №1 від 17.01.2019 відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" податкову накладну № 9 від 21.12.2018.

Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Вавілон" 1 910,00 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 18 квітня 2019 року.

Головуючий суддя О.Г. Попова