Справа № 520/9870/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 р. Справа № 520/9870/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Чалого І.С.,

суддів - Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Спірідонов М.О., м. Харків) від 05.12.2018 року по справі № 520/9870/18 за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Приватного підприємства "ПО МАНУФАКТУРА" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, зупинення видаткових операцій,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків; зупинити видаткові операції платника податків на рахунках платника податків відкритих в банківських установах, які обслуговують Приватне підприємство ПО «Мануфактура» ().

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року було відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі п. 3 ч. 1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1.4 п. 20.1 ст.20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1 п. 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, у зв'язку з ненаданням підприємством ПП ПО «Мануфактура» () у повному обсязі пояснень та їх документального підтвердження відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/21240/17, фахівцями контролюючого органу Головного управління ДФС у Харківській області здійснено вихід на адресу ліквідатора. Ліквідатору ПП ПО «Мануфактура» () ОСОБА_1, який діє на підставі ухвали Господарського суду Харківської області по справі № 922/397/18 від 05.06.2018 року, було пред'явлено направлення на перевірку № 6262, 6263, 6264, 6265, 6266 та вручено наказ від 18.06.2018 року № 4331. Ліквідатором ОСОБА_1 повідомлено про знищення первинних документів бухгалтерського та податкового обліку внаслідок затоплення приміщення де вони зберігались (лист ПП ПО «Мануфактура» вх.№12873 від 06.07.18 року). Наказом ГУ ДФС у Харківській області від 18.07.18 № 5173 перенесено термін проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП ПО «Мануфактура» () до дати відновлення та надання документів в межах строків, визначених п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України.

Також встановлено, що відповідно до наказу від 18.07.2018 року № 5137 про перенесення терміну проведення документальної позапланової перевірки виїзної перевірки ПП ПО «Мануфактура» та закінченням терміну відновлення пошкоджених документів відповідно до п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України, 05.10.2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Харківській області здійснено вихід за адресою місцезнаходження ліквідатора ПП ПО «Мануфактура» ОСОБА_1, а саме: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126/1. Однак, ліквідатором ПП ПО «Мануфактура» ОСОБА_1 було відмовлено у допуску до перевірки у зв'язку з оскарженням наказів від 14.03.18 р. № 1763, від 21.02.18 р. № 1235 та від 18.06.18 р. №4331.

У зв'язку з відмовою у допуску до перевірки посадових осіб ГУ ДФС у Харківській області було складено акт «Про відмову у допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки» № 7917/20-40-14-05-19/36817590 від 05.10.2018 у двох примірниках, який було вручено особисто ліквідатору ПП ПО «Мануфактура» ОСОБА_1

На підставі п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна Приватного підприємства ПО «Мануфактура» (), у зв'язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив з того, що заявлені позовні вимоги не знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Пунктами 94.4 - 94.6 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Головного управління ДФС у Харківській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відповідача, оскільки з моменту застосування рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 08.10.2018 р. адміністративного арешту майна відповідача вже минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, тому застосований адміністративний арешт є припиненим, відповідно до вимог підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги контролюючого органу в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 р. (справа № 820/4710/16), від 22.05.2018 р. (справа № 820/2040/17).

Щодо вимог про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих у банківських установах, які обслуговують Приватного підприємства "ПО МАНУФАКТУРА", суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Таким чином, на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

Не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний обєкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій повязаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В звязку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Крім того, частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках Товариства, відкритих в банківських установах.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 15.05.2018 р. (справа №820/2312/17).

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315,316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року залишити без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4