Справа № 509/396/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 509/396/17
Головуючий в 1 інстанції: Кочко В.К.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря - Худика С.А.

за участю представника апелянта -ОСОБА_1

за участю представника позивача -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до Авангардівської селищної ради, в якому просила: визнати незаконним та скасувати рішення Авангардівської селищної ради №385-VI від 14.07.2016 року "Про відмову гр. ОСОБА_3 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою" та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню, так як місце розташування об"єкта - земельної ділянки під будівництво житлового будинку, обране позивачем, відповідає генплану смт. Авангард.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року - позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №385-VІ від 14.07.2016 року "Про відмову гр. ОСОБА_3 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 03.10.2018 року - скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Зокрема, відповідач вказав на пропуск позивачем 6 - місячного строку звернення до суду, який суд необґрунтовано поновив та відкрив провадження у справі. Крім того, апелянт послався на відсутність мотивації судового рішення і посилань на докази, що дозволили суду прийти до відповідних висновків. Апелянт також зазначив про правомірність відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, Генерального плану смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечував проти пропуску строку звернення до суду з даним позовом, крім того, зазначив, що оскаржуване рішення селищної ради не містить жодної підстави щодо причин відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, на які послався відповідач під час розгляду справи у суді.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_3, звернулася до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області із заявою від 07.07.2016 р. про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), вказавши бажане місце розташування земельної ділянки - або в межах вулиць Тихая та Нижняя в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області, або по вул. Ангарська, біля АЗС "Сокар", в смт.Авангард Овідіопольського району Одеської області. До заяви позивач долучив планово-картографічного матеріали, документи.

Рішенням Авангардівської селещної ради Овідіопольського району Одеської області від 14 липня 2016 року № 385 - VI позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, Генерального плану смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт невірно вирішив питання, які мають юридичне значення для прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 118 ЗК України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, а стаття 122 цього ж Кодексу - повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Відповідно до положень статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Частина шоста статті 118 ЗК України передбачає відповідний перелік документів, що має бути поданий до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, а саме: клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 118 ЗК України.

Частиною сьомою 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до частини десятої статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб'єкта владних повноважень, виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об'єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об'єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об'єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР(надалі Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Таким чином, рішення Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 385-VІ від 14 липня 2016 року «Про відмову гр. ОСОБА_3 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єктів вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, Генерального плану смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області» вважається прийнятим у передбаченій законом формі (належним чином оформленим) та органом, до повноважень якого законом віднесено вирішення цього питання.

При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.

Оцінюючи підстави ненадання дозволу, які наведені у оскарженому рішенні Авангардівської селищної ради № 385-VІ від 14 липня 2016 року, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про наявність вмотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

Апеляційним судом встановлено, що обрані позивачем масиви земельних ділянок розташовані: АДРЕСА_1.

Крім того, апеляційним судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що відповідно до Генерального плану АДРЕСА_1 є територією житлово-громадської забудови - на включеній до АДРЕСА_1 земельній ділянці передбачається будівництво багатоквартирного жилого дому. Індивідуальна житлова забудова в межах цього масиву Генеральним планом не передбачена.

Про наявність рішень Авангардівської селищної ради щодо земель із зазначених обраних позивачем в межах масивів АДРЕСА_1 на дату звернення позивача з клопотанням від 07.07.2016 р., щодо землекористування інших осіб, відповідач зазначав вже в суді у запереченнях на адміністративний позов, та надав відповідні докази, проте посилань на такі підстави відмови оскаржене рішення відповідача не містить.

Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб'єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Колегія суддів зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою є першою стадією земельно-правової процедури щодо безоплатного отримання земельних ділянок.

При цьому, виходячи з приписів статей 116, 118 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність саме цій особі, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

При цьому колегія суддів зазначає, що юридичне (правове) значення першої стадії земельно-правової процедури під час звернення особи за отриманням дозволу та безпосередньо його отримання, як і наступних етапів вказаної процедури, полягає в тому, що з отриманням такого дозволу у особи виникає обґрунтоване сподівання, що у разі проходження нею усіх визначених законом стадій цієї процедури (розробки, погодження і затвердження проекту землеустрою) бажана земельна ділянка, за умови дотримання цією особою усіх приписів закону, буде їй надана у власність або користування, а тому у особи після отримання дозволу щодо певної земельної ділянки виникає легітимний інтерес, який може бути захищений в судовому порядку.

З огляду на вказане, реалізуючи принцип «належного урядування», суб'єкт владних повноважень під час прийняття рішення про надання дозволу особі за умови, якщо на розроблення даної земельної ділянки вже надано відповідний дозвіл іншій особі, має враховувати цю обставину та у випадку прийняття рішення про надання такого дозволу мотивувати (обґрунтувати) можливість (необхідність, доцільність) його надання, з урахуванням критеріїв, визначених частиною 2 статті 2 КАС України, про що зазначити у відповідному рішенні. В протилежному випадку, неврахування легітимного інтересу особи, якій вже надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, може бути розцінено як порушення прав цієї особи.

Одним із доводів апеляційної скарги відповідач наводить пропуск позивачем строку звернення до суду на оскарження спірного рішення Авангардівської селищної ради. Стосовно цього аргументу колегія суддів зазначає, що жодних доказів про те, коли саме ОСОБА_3 дізналася або отримала копію оскаржуваного рішення, відповідачем не надано. В свою чергу, позивач зазначила дату отримання нею рішення - 08.08.2016 року, що не спростовано апелянтом.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення й мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов'язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що наведеним критеріям рішення суду першої інстанції не відповідає.

Всупереч наведеним приписам рішення суду першої інстанції не містить обґрунтування висновків суду стосовно незаконності оскаржуваного рішення. Суд обмежився лише констатацією вставлених фактів та послався на недоведеність відповідачем правомірності свого рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення Авангардівської селищної ради № 385-VІ від 14 липня 2016 року прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України, та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин такої відмови у вказаному рішенні органу місцевого самоврядування не наведено.

Таким чином, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про задоволення позову, проте з інших мотивів та підстав, які наведені у цій постанові.

Інших вимог, крім перевірки правомірності спірного рішення, позивачем у адміністративному позові не заявлялось.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення, з підстав неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини ( ч. 4 ст. 317 КАС України).

У справі, що розглядається, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, однак з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні у мотивувальній частині.

Керуючись ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Авангардівської селищної ради Овідіопольського району - задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району про визнання протиправним та скасування рішення - змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 15 квітня 2019р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.