Справа № 300/523/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. справа № 300/523/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скільського І.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

11.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі Рогатинська РДА Івано-Франківської області) про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду звернення позивача від 14.02.2019 та щодо надання необґрунтованої відповіді №478/01-38/12 від 19.02.2019 на звернення позивача від 14.02.2019, зобов'язання відповідача об'єктивно та всебічно перевірити звернення позивача від14.02.2019 та надати вмотивовану відповідь на постановлені питання, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно надав необґрунтовану відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 від 14.02.2019. Крім того, позивач вказує на порушення відповідачем строків розгляду інформаційного запиту. Позивач у позовній заяві посилається на порушення відповідачем норм Закону України "Про доступ до публічної інформації". З цього приводу позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

До позовної заяви позивач додав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке задоволено судом.

15.03.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 28.03.2019. Проти заявлених позовних вимог відповідач заперечив з підстав, наведених у відзиві (а.с.22-24). Суду пояснив, що питання позивача викладені у інформаційному запиті від 14.02.2019 порушують статтю 32 Конституції України та суперечать правовим висновкам, які викладені у рішення Конституційного суду №2-пр/2012 від 20.01.2012. Крім того, твердження позивача про порушення відповідачем строків розгляду інформаційного запиту вважає таким, що не відповідає дійсності. Зазначив, що відповідно до реєстру на рекомендовану (просту) кореспонденцію за лютий 2019 року, в графі під номером 52 від 19.02.2019 відправлено листа жителю с. Гоноратівка ОСОБА_1 за № 478/01-38/12. Тому з моменту реєстрації інформаційного запиту, а саме з 14.02.2019 по день надання відповіді не минуло більше 5-ти робочих днів. У задоволенні позову просив відмовити повністю.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши та оцінивши подані докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги встановив таке.

ОСОБА_1 14.02.2019 звернувся до Голови Рогатинської РДА Івано-Франківської області із інформаційним запитом, в якому просив надати відповідь на поставлені запитання, а саме: 1. Проходячи конкурс на посаду керівника управління освіти, молоді та спорту Рогатинської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, вказував в своїй біографії за що його судять чи не вказував? За наявності автобіографії начальника управління освіти, молоді та спорту Рогатинської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, у Вас, - надати мені копію. 2. Призначаючи ОСОБА_3 на посаду начальника управління освіти, молоді та спорту. Ви, голова Рогатинської районної державної адміністрації, знали за що судять ОСОБА_3, чи не знали? 3.Чому Вами, головою Рогатинської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 не вжито жодних заходів по унеможливленню щодо допущення обіймання ОСОБА_3 посади керівника управління освіти, молоді та спорту. 4. Ви справді вважаєте що державний службовець з такою «заплямованою» репутацією, який очолював відділ освіти, якому висунуто підозри, скеровано до суду обвинувальні акти, судять та який свідомо здійснив працевлаштування особи (на посаду вчителя) без жодної освіти, може викликати довіру та повагу? 5. Обіймання ОСОБА_3, посади керівника управління освіти, молоді та спорту, про якого всі на Рогатинщині та за її межами знають за що його судять, сприятиме зміцненню авторитету виконавчої влади на місці та довіри до Вас, як до представника влади призначеного по вертикалі Президентом України, чи не сприятиме? 6. Надати копії рішень судів у справі за позовами звільненою Вами начальника відділу освіти ОСОБА_5, так як самостійно, не можу знайти їх в Єдиному реєстрі судових рішень (а.с.6).

19.02.2019 відповідач листом №478/01-38/12 надав відповідь на заяву позивача від 14.02.2019. У листі відповідач зазначив, що відповідно до Закону України «Про державну службу» рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та за результатами перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади». Відповідно до Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 171, спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою претендента на посаду, яка подається разом із заявою про призначення. Претендент на посаду також подає певний перелік документів для здійснення спецперевірки, серед яких є автобіографія. Статтею 17 даного Порядку передбачено, що інформація про результати перевірки та документи щодо її проведення є конфіденційними. Крім того, як зазначив відповідач, правом на доступ до судового рішення можна скористатися відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень», звернувшись із відповідною заявою до апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду (а.с.8).

Вважаючи, що відповідач допустив бездіяльність щодо розгляду заяви від 14.02.2019, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні вказаного спору суд виходив з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» №2657-XII від 2 жовтня 1992 року встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно статті 9 Закону України «Про інформацію», всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13 січня 2011 року (далі - Закон №2939-VI) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Статтею 1 Закону визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 3 даного Закону передбачено гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації. Так право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Забезпечення доступу до інформації передбачено статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до якої доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб - сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб - порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 10 Закону №2939-VI визначено доступ до інформації про особу, зокрема кожна особа має право: 1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; 2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; 3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону; 4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів; 5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом (частина 2 статті 10 статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації») .

Відповідно до частини 3, частини 4 та частини 5 статті 10 статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується. Зберігання інформації про особу не повинно тривати довше, ніж це необхідно для досягнення мети, задля якої ця інформація збиралася. Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надано визначення та перелік суб'єктів. Так суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

У статті 13 Закону №2939-VI від 13 січня 2011 року, зазначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, 14.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з інформаційним запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.6).

Відповідач, розглянувши вказаний інформаційний запит, 19.02.2019 надав ОСОБА_1 відповідь за №478/01-38/12 у якій повідомив, що відповідно до Закону України «Про державну службу» рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та за результатами перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади». Відповідно до Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 171, спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою претендента на посаду, яка подається разом із заявою про призначення. Претендент на посаду також подає певний перелік документів для здійснення спецперевірки, серед яких є автобіографія. Перевірка відомостей щодо претендента на посаду під час проведення спеціальної перевірки проводиться відповідним державними органами, в тому числі і Міністерством внутрішніх справ - щодо наявності судимості у претендента, її зняття та погашення. При вступі на посаду заступника відділу освіти райдержадміністрації 23.10.2018 ОСОБА_3, як переможець конкурсу, успішно пройшов спецперевірку. На посаду начальника управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації ОСОБА_3 призначений 01.02.2019 за результатами конкурсу в порядку просування по службі. Відповідно до підпункту 3 пункту 2 даного Порядку спецперевірка не проводиться щодо претендентів, які перебувають на посадах у державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування та призначаються в порядку переведення чи просування по службі на посади в межах того ж органу або призначаються в порядку переведення на посади в інших державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Статтею 17 даного Порядку передбачено, що інформація про результати перевірки та документи щодо її проведення є конфіденційними. Разом з тим, правом на доступ до судового рішення можна скористатися відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень», звернувшись із відповідною заявою до апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду (а.с.8).

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частина 1 статті 6 Закону №2939 поділяє публічну інформацію з обмеженим доступом на конфіденційну інформацію, таємну інформацію та службову інформацію.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №2939 конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Частина 1 статті 8 даного Закону дає визначення терміну таємна інформація, а саме - таємна інформація це інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

У свою чергу до службової інформації згідно зі статтею 9 Закону №2939 може належати така інформація, 1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Частиною 2 статті 10 цього Закону визначено, що обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Згідно з частиною 3 статті 10-1 Закону №2939 публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов: 1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону України «Про захист персональних даних»; фізичні особи (суб'єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних»; надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом; обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом.

До такого ж висновку дійшов Конституційний Суд України у рішенні № 2-рп/2012 від 20.01.2012 (справа № 1-9/2012), відповідно до якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, зазначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Наведене свідчить, що персональні данні про особу є конфіденційною інформацією та на них розповсюджується відповідний правовий режим.

Судом при дослідженні інформаційного запиту ОСОБА_1 від 14.02.2019 встановлено, що останній звертався до відповідача за отриманням документів, які, в тому числі можуть містити персональні дані фізичної особи ОСОБА_3

Суд зазначає, що відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» № 2297-VI від 1 червня 2010 року передбачений механізм знеособлення персональних даних.

Якщо запитуваний документ містить персональні дані, що мають бути захищені, ці данні необхідно знеособити шляхом, визначеним законом - вилучити відомості, які дають можливість прямо чи опосередковано ідентифікувати особу. Знеособлення персональних даних у відповідності до положень зазначеної статті закону охоплюється терміном «обробка персональних даних» та є обов'язком відповідних суб'єктів цього закону.

Враховуючи вищевикладене, відповідач, будучи розпорядником інформації, зобов'язаний надати таку інформацію з дотриманням норм Закону України «Про захист персональних даних».

Стосовно посилання відповідача на пункт 17 Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 171 від 25 березня 2015 року (далі - Порядок №171), суду зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку № 171 спеціальна перевірка проводиться стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком (далі - претенденти на посаду) (крім випадків, передбачених законодавством), у тому числі щодо відомостей, поданих особисто.

Посадами, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, є зокрема, посади, які належать до посад державної служби категорії "А" або "Б"; посади керівників, заступників керівників органів влади Автономної Республіки Крим, державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, мм. Києва або Севастополя; посади керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст республіканського в Автономній Республіці Крим або обласного значення, районів у місті, міст районного значення. Перелік посад з підвищеним корупційним ризиком затверджується Національним агентством з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство).

Спеціальна перевірка не проводиться зокрема щодо претендентів, які перебувають на посадах у державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування та призначаються в порядку переведення чи просування по службі на посади в межах того ж органу або призначаються в порядку переведення на посади в інших державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування; претендентів, які перебувають на посадах у державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, що припиняються, та призначаються в порядку переведення на роботу до інших органів, до яких переходять повноваження та функції органів, що припиняються (пункт 2 Порядку 171).

Однак, як вбачається з інформаційного запиту ОСОБА_1 від 14.02.2019, останній не звертається до відповідача з проханням надати йому результати спецперевірки щодо фізичної особи - ОСОБА_3 Відтак ненадання відповідачем відповіді на запитувану інформацію з посиланням на Порядок №171 є безпідставною.

Поряд з тим, ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає те, що відповідачем не дотримано строків розгляду інформаційного запиту. З цього приводу суд вказує на таке.

Відповідно до статті 20 Закону №2939 розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено судом, відповідно до матеріалів адміністративного позову, звернення ОСОБА_1 отримано відповідачем 14.02.2019 вхідний №478/01-38/12. Згідно реєстру на рекомендовану кореспонденцію, що відправлена поштою за лютий 2019 року, ОСОБА_1 направлено лист за №478/01-38/12 (а.с.25-27). Таким чином Рогатинською РДА Івано-Франківської області не порушено строків розгляду інформаційного запиту.

Поряд з тим, як вбачається із обставин справи, позивач звертаючись з інформаційним запитом, навів перелік питань і документів, які бажав отримати від розпорядника інформації. Однак, із встановлених обставин справи неможливо дійти категоричного висновку про те, чи є відповідач по кожному із перелічених в запиті питань - розпорядником інформації. Відтак, вимоги позивача в частині конкретного питання, які викладені в запитах на інформацію (щодо зобов'язання надати інформацію на пункти 1-6 інформаційного запиту від 14.02.2019), щодо кожного із переліку питань, задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги є передчасними.

Щодо надання відповіді на пункт 6 інформаційного запиту ОСОБА_1 від 14.02.2019, суд звертає увагу на таке.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» №3262-IV 22 грудня 2005 усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону. Якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення оприлюднюється з виключенням інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Як вбачається з статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічною може бути інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, а також інформація, яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Таким чином, інформація щодо рішень судів у справі за позовом ОСОБА_5 стороною у яких є Рогатинська РДА, знаходиться у володінні відповідача.

Відтак, копії відповідних судових рішень отриманих з ЄДРСРУ можуть бути надані відповідачем на вимогу ОСОБА_1

Враховуючи, те що позивачу Рогатинською РДА Івано-Франківської області на його інформаційний запит надано неповну письмову відповідь №478/01-38/12 від 19.02.2019, суд вважає, що відповідачем не дотримано вимоги Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Підсумовуюче наведене, слід задоволити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності Рогатинської РДА в наданні необґрунтованої відповіді №478/01-38/12 від 19.02.2019 на поставлені у інформаційному запиті від 14.02.2019 питання та щодо зобов'язання відповідача об'єктивно та всебічно перевірити звернення позивача від 14.02.2019 та надати вмотивовану відповідь на поставлені питання відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Рогатинської РДА Івано-Франківської області щодо розгляду звернення позивача від 14.02.2019, то суд вважає, що дана позовна вимога охоплюється позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності Рогатинської РДА в наданні необґрунтованої відповіді №478/01-38/12 від 19.02.2019 на поставлені у інформаційному запиті від 14.02.2019. А тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Таким чином, оцінивши в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат та судом не встановлено понесення судових витрат відповідачем, відсутні підстави щодо розподілу судових витрат.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 2, 6-14, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Рогатинської РДА Івано-Франківської області в наданні необґрунтованої відповіді № 478/01-38/12 від 19.02.2019 на інформаційний запит ОСОБА_1 від 14.02.2019.

Зобов'язати Рогатинську РДА Івано-Франківської області об'єктивно та всебічно перевірити звернення ОСОБА_1 від 14.02.2019 та надати вмотивовану відповідь відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) с. Гоноратівка, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77044;

Відповідач:

Рогатинська районна державна адміністрація Івано-Франківської області () вул. Галицька, буд. 65, м. Рогатин, Івано-Франківська область, 77000.

Суддя Скільський І.І.