Справа № 0440/6685/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6685/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

секретарі судового засіданні Сколишеві О.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Мелешко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року в адміністративній справі № 0440/6685/18 (головуючий суддя 1-ої інстанції Прудник С.В., повний текст рішення складений 17.12.2018 року) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, (третя особа - Управління житлового-комунального господарства та будівництва Лозівської міської ради Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 04.09.2018 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, (третя особа - Управління житлового-комунального господарства та будівництва Лозівської міської ради Харківської області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 15.05.2018 року №284 «Про продовження строку дії дозволу ФОП ОСОБА_4 на розміщення зовнішньої реклами»;

- зобов'язати відповідача продовжити йому строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами у м.Лозова, Харківської області (окремих щитових установок, двосторонніх з щитами в один ярус один за другим) за наступними адресами та характеристиками: а) Харківська область, м.Лозова, біля будівлі навчального корпусу №2 ЛФ ХАДТ (колишньої автошколи); б) Харківська область, м.Лозова, вулиця Моторного, мікрорайон 5, на шляхопроводі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 15.05.2018 року №284 «Про продовження строку дії дозволу ФОП ОСОБА_4 на розміщення зовнішньої реклами».

Зобов'язано виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області повторно розглянути питання продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами фізичної особи-підприємця ОСОБА_4: №06/2013 від 14.05.2013 р., (окрема щитова установка (двостороння з щитами в один ярус один за другим) за адресою: м.Лозова, вул.Р.Люксембург, біля нежитлової будівлі навчального корпусу №2 (колишньої автошколи), та №07/2013 від 14.05.2013 р., (окрема щитова установка (двостороння з щитами в один ярус один за другим) за адресою: м.Лозова, вул.С.Моторного, в'їзд на шляхопровід.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції змінити в частині зобов'язання повторно розглянути питання продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами на зобов'язання відповідача продовжити строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у зв'язку із скасуванням судом першої інстанції спірного рішення відповідача, у останнього немає жодної дискреції, ніж продовжити термін дії дозволу на строк, що був наданий раніше.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач надав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа надала апеляційному суду відзиви на апеляційні скарги позивача та відповідача, в яких просила апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Представники позивача та відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, просили їх задовольнити.

Позивач та представник третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

До суду від третьої особи надійшло клопотання, яким просить розглянути справу без участі свого представника за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзивів на апеляційні скарги, встановила наступне.

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 зареєстрований 01.06.2001 року (а.с.22 т.1).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ФОП ОСОБА_4 на підставі рішення Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області прийняв рішення від 30.04.2013 року №250 (а.с.12 т.1) отримано дозволи на розміщення зовнішньої реклами, а саме:

- дозвіл №06/2013 від 14.05.2013 року (окрема щитова установка (двостороння з щитами в один ярус один за другим) за адресою: м.Лозова, вул.Р.Люксембург, біля нежитлової будівлі навчального корпусу №2 (колишньої автошколи), строк дії з 14.05.2013 року по 14.05.2018 року (а.с.14-16 т.1);

- дозвіл №07/2013 від 14.05.2013 року (окрема щитова установка (двостороння з щитами в один ярус один за другим) за адресою: м.Лозова, вул.С.Моторного, в'їзд на шляхопровід, строк дії з 14.05.2013 року по 14.05.2018 року (а.с.17-19 т.1).

Судом встановлено, що 16.04.2018 року позивач звернувся до робочого органу - Управління житлового - комунального господарства та будівництва Лозівської міської ради Харківської області через Центр надання адміністративних послуг Лозівської міської ради Харківської області з заявами про продовження строку дії дозволів (а.с.20, 21 т.1).

Рішенням Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 15.05.2018 року №284 ФОП ОСОБА_4 відмовлено у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами у м.Лозова (а.с.13 т.1).

Не погодившись з таким рішенням Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, ФОП ОСОБА_4 оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області не доведено правомірності та обґрунтованість прийнятого рішення.

Відмовляючи в задоволенні частини позову щодо зобов'язання відповідача продовжити позивачу строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача повторно розглянути питання продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 13 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» надання дозволу на розміщення реклами належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад як повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку.

У відповідності до положень статті 1 Закону України «Про рекламу» (далі за текстом - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Перелік обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами, встановлений у частинах 3 і 4 статті 16 Закону України «Про рекламу» та є вичерпним.

Абзацом 2 частини першої статті 4-1 Закону України від 06.09.2005 року №2806-IV «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено, що порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру, що законами України віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року №2067, встановлено, що дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Відповідно до пунктів 3 та 5 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 року, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами. У процесі регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами робочим органом залучаються на громадських засадах представники галузевих рад підприємців, об'єднань громадян та об'єднань підприємств, які провадять діяльність у сфері реклами.

Згідно з пунктом 6 зазначених Типових правил, до повноважень робочого органу, зокрема, належить, в тому числі, розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні.

Відповідно до пункту 22 Типових правил у наданні дозволу може бути відмовлено у разі, коли: оформлення поданих документів не відповідає встановленим вимогам; у поданих документах виявлені завідомо неправдиві відомості. Перелік підстав для відмови у наданні дозволу є вичерпним. Рішення про відмову у наданні дозволу може бути оскаржене в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 29 Типових правил строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається робочому органу розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу. Продовження строку дії дозволу фіксується в журналі реєстрації з внесенням відповідних змін у дозвіл.

У такому ж порядку продовжується строк дії дозволів, наданих до набрання чинності цими Правилами. Відмова у продовженні строку дії дозволу може бути оскаржена у порядку, встановленому законодавством.

Пункти 22 та 29 Типових правил розміщення зовнішньої реклами було виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1173 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо відповідності основним вимогам до дозвільної системи у сфері господарської діяльності».

Проте постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі № 826/2002/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року, визнано незаконними з моменту прийняття та скасовано пункт 8 змін, що вносилися до постанови Кабінету Міністрів України щодо відповідності основним вимогам до дозвільної системи у сфері господарської діяльності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1173 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо відповідності основним вимогам до дозвільної системи у сфері господарської діяльност»".

Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради № 355 від 24.04.2016 року затверджено Правила розміщення зовнішньої реклами у місті Лозова (далі по тексту - Правила №355).

Відповідно до пункту 6.6.1 Правил№355 для одержання дозволу розповсюджувач зовнішньої реклами (далі - заявник) подає через Центр надання адміністративних послуг (надалі - ЦНАП) заяву на ім'я керівника робочого органу за формою згідно з додатком 1 до цих Правил, до якої додаються у двох примірниках:

- фотокартка або комп'ютерний макет місця (розміром не менш як 6 х 9 сантиметрів), на якому планується розташування рекламного засобу;

- ескіз рекламного засобу з конструктивним рішенням спеціальної конструкції;

Перелік документів, що додаються до заяви для надання дозволу, є вичерпним.

Відповідно до пунктів 6.9.1, 6.9.2 Правил №355 у разі бажання розповсюджувача зовнішньої реклами продовжити термін розміщення спеціальної конструкції на відповідному місці розташування, розповсюджувач подає робочому органу через ЦНАП заяву (згідно з додатком 1) до якої додається примірник діючого дозволу не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку його дії. Процедура продовження строку дії дозволу є ідентичною процедурі, зазначеній у п. 6.6, 6.7, 6.8.

При недотриманні заявником строку, зазначеного в п.6.9.1. розповсюджувач зовнішньої реклами оформлює новий дозвіл у встановленому цими Правилами порядку.

Так, згідно пункту 6.7 Правил дозвіл погоджується робочим органом з власником місця розташування або уповноваженою ним особою, а також з:

- відділом культури міської ради - у разі розміщення зовнішньої реклами на пам'ятках місцевого значення, а також в межах зон охорони цих пам'яток;

- обласною держадміністрацією - у разі розміщення зовнішньої реклами на пам'ятках національного значення, в межах зон охорони цих пам'яток, історичних ареалів населених місць;

- утримувачем інженерних комунікацій - у разі розміщення зовнішньої реклами в межах охоронних зон цих комунікацій;

- УЖКГБ та Лозівському відділу поліції ГУНП в Харківській області - у разі розміщення зовнішньої реклами у межах смуги відведення автомобільних доріг, вулиць і доріг міста.

Перелік органів та осіб, з якими погоджується видача дозволу, є вичерпним.

Дії щодо отримання зазначених погоджень вчиняються робочим органом без залучення заявника протягом строку, встановленого для отримання дозволу.

Для здійснення погодження робочий орган не пізніше дня, що настає за днем одержання документів від заявника, надсилає їх копії у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді органам, зазначеним в абзацах першому - п'ятому цього пункту, та встановлює строк розгляду зазначених документів - терміном в три дні.

За результатами дозвільної (погоджувальної) процедури органи, зазначені в абзацах першому - п'ятому цього пункту, надають погодження, які у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді надсилаються робочому органу.

У разі ненадання органами, зазначеними в абзацах першому - п'ятому цього пункту, протягом встановленого робочим органом строку погоджень вважається, що видачу дозволу погоджено.

Погодження дійсне протягом строку дії дозволу.

У разі відмови у погодженні дозволу органами (особами) заявникові надсилається вмотивоване повідомлення за підписом уповноваженої особи підприємства, установи та організації.

Відповідно до 6.8 Порядку робочий орган протягом не більш як двох робочих днів з дати одержання від органів та осіб, з якими погоджується видача дозволу, та отримання копії договору про надання в користування місць для розташування рекламного засобу укладеного між власником, або уповноваженим органом або особою та розповсюджувачем подає виконавчому органу ради пропозиції та проект відповідного рішення.

Виконавчий орган ради протягом одного робочого дня з дати одержання зазначених пропозицій приймає рішення про надання дозволу або про відмову у його наданні.

Дозвіл або відмова у його видачі видається не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

Рішення про відмову у наданні дозволу надсилається робочим органом заявникові через ЦНАП не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати його прийняття.

Пунктом 4.7 Правил №355 передбачено, що забороняється розташовувати рекламні засоби:

- на пішохідних доріжках та алеях, якщо це перешкоджає вільному руху пішоходів;

- на висоті менш як 5 метрів від поверхні дорожнього покриття, якщо їх рекламна поверхня виступає за межі краю проїзної частини;

- які містять рекламу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об'єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої та тютюнові вироби, та не дозволені Законом України «Про рекламу».

Перелік обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами, встановлений Правилами №355, є вичерпним (пункт 4.8 Правил).

Окрім того, частиною п'ятою статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:

- подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

- виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей;

- негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Отже, продовження терміну дозволу - це адміністративна процедура, що виконується під час дії дозволу, яка дозволяє власнику свідоцтва продовжувати здійснювати право, що надається дозволом, протягом наступного чітко визначеного періоду, внаслідок виконання певних вимог.

З аналізу наведених норм чинного законодавства можливо зробити висновок, що виконавчий комітет Лозівської міської ради за розглядом заяви щодо продовження терміну дії дозволу та за розглядом заяви про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами повинен прийняти відповідне рішення: або про продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, або про відмову у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, та, відповідно, прийняти рішення про надання дозволу або про відмову у його наданні.

Згідно змісту спірного рішення, воно ухвалено відповідно до п.6.9 Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Лозова, затверджених рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради № 355 від 24.04.2016 року.

Проте, вказане рішення не містить мотивів його прийняття (конкретної підстави відмови у продовженні строку дії дозволу), а містить лише посилання на п.6.9 Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Лозова.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що жодним нормативним документом не передбачено обов'язку зазначати в тексті рішення конкретні підстави відмови у продовженні строку дії дозволу, колегією суддів до уваги не приймається з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Спірне рішення колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки з його тексту не можливо встановити чи враховані відповідачем при його прийнятті всі обставини, що мають значення для прийняття такого рішення.

Суд вказує, що з аналізу наведених вище правових норм, перелік підстав для продовження строку дії дозволу, визначений Правилами розміщення зовнішньої реклами у місті Лозова, які затверджені рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради №355 від 24.04.2016 року, є вичерпний та не підлягає розширеному тлумаченню. При цьому, відмова у продовженні дії дозволів, з підстав, не визначених у законі, не допускається.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі також зазначає, що адреса: м.Лозова, вул.Павлоградська, біля будівлі навчального корпусу №2 ЛФ ХАДТ є аварійно-складним перехрестям з семи автомобільних доріг. З метою створення безпечних умов проїзду перехрестя з 2013 року заплановано замовлення схеми організації дорожнього руху з максимальним винесенням рекламних, інформаційних матеріалів, що не регулюють дорожній рух і можуть відволікати учасників дорожнього руху.

Також відповідач зазначає про проведення капітального ремонту шляхопроводу з підходами, відповідно до робочого проекту УЖКГБ «Капітальний ремонт шляхопроводу з підходами по вул. Моторного в м.Лозова».

Проте, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги таке посилання відповідача, оскільки таких підстав відмови у продовженні строку дії дозволу в оскаржуваному рішенні не зазначено, як і не заначено будь-яких інших підстав такої відмови.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №284 від 15.05.2018 року прийнято з порушеннями встановленого порядку, не відповідає вимогам закону, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність рішення від 15.05.2018 року № 284

Позивач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що у зв'язку із скасуванням судом першої інстанції спірного рішення відповідача, у останнього немає жодної дискреції, ніж продовжити термін дії дозволу на строк, що був наданий раніше. Позивач посилається на рішення Верховного Суду України та зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає можливі протиправні рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти, зокрема, рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справі № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі №820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даній справі відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16.

Суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а рішення приймати обґрунтовано.

Суд звертає увагу, що органи державної влади не можуть безпідставно приймати рішення, що пов'язані з обмеженням реалізації певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, відстрочувати термін реалізації права на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами державної влади і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з конституційним принципом, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3 Конституції України).

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Виконавчий комітет Лозівської міської ради у спірних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень, який законами України наділений повноваженнями вирішувати питання щодо надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами на території м.Лозова відповідно до закону або відмови у наданні такого дозволу, подовженні строку дії дозволу або відмову у такому подовженні. Вказані повноваження є дискреційними.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права буде зобов'язати відповідача повторно розглянути питання продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

За викладених обставин, суд першої інстанції правильно відмовив в частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача продовжити позивачу строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року в адміністративній справі № 0440/6685/18 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року в адміністративній справі № 0440/6685/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак