Справа № 155/310/17
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2019 року

Київ

справа №155/310/17

адміністративне провадження №К/9901/18446/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - управління ПФУ) на постанову Горохівського районного суду Волинської області від 10 травня 2017 року (суддя Шмідт С.А.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року (судді Сапіга В.П., Кухтей Р.В., Яворський І.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову управління ПФУ призначити йому пенсію на пільгових умовах; зобов'язати управління ПФУ призначити пільгову пенсію відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1788-XII), починаючи з 12 серпня 2016 року та проводити її виплату надалі.

Горохівський районний суд Волинської області постановою від 10 травня 2017 року позов задовольнив. Визнав відмову управління ПФУ у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту «б» статті 55 Закону № 1788-XII неправомірною. Зобов'язав управління ПФУ призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно пункту «б» статті 55 Закону № 1788-XII, починаючи з 12 серпня 2016 року.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 серпня 2017 року постанову суду першої інстанції залишив без змін.

Управління ПФУ не погодилося із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і подало касаційну скаргу про їх скасування та постановлення нового рішення про відмову у задоволення позову. Зазначає, що підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону № 1788-XII немає, оскільки документально не підтверджена належність відділу грунтово-агрохімічних досліджень до структурного підрозділу, робота в якому дає право на такий вид пенсії.

Верховний Суд переглянув рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Суди першої та апеляційної інстанцій проаналізували вимоги статей 55, 56, 62 Закону № 1788-ХІІ, статті 48 Кодексу законів про працю України, Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Належним чином дослідили всі докази та встановили, що згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім'я позивача, а також довідки № 158-03/02/1/260, виданої 11 серпня 2016 року Волинською філією ДУ «Держґрунтохорона», підтверджується, що позивач з 10 липня 1987 року працював агрохіміком відділу ґрунтово-агрохімічних досліджень Волинської обласної проектно-дослідницької станції хімізації сільського господарства, з 27 квітня 2000 року - ґрунтознавцем ІІ категорії лабораторії моніторингу ґрунтів Волинського центру «Облдержродючість», з 03 січня 2003 року - ґрунтознавцем І категорії лабораторії моніторингу ґрунтів, з 01 квітня 2013 року по 02 червня 2015 року - на посаді фахівця І категорії лабораторії моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів.

Відповідно до наказу Міністерства агропромислового комплексу України від 03 листопада 1999 року № 339 Державна обласна проектно-розвідувальна станція хімізації сільського господарства перетворена на Волинський обласний державний проектно-технологічний центр охорони родючості ґрунтів і якості продукції. Відтак на підставі наказу від 07 липня 2011 року цей центр перейменували у державну установу «Волинський обласний державний проектно-технологічний центр охорони родючості ґрунтів і якості продукції». На підставі наказу Мінагрополітики від 04 вересня 2012 року № 542, наказу «Центрдержродючість» від 11 грудня 2012 року № 48 державна установа «Волинський обласний державний проектно-технологічний центр охорони родючості ґрунтів і якості продукції» було реорганізовано у Волинську філію державної установи «Державний науково-технологічний центр охорони родючості ґрунтів «Центрдержродючість», яка надалі на підставі наказу від 15 квітня 2013 року перейменована у Волинську філію державної установи «Інститут охорони ґрунтів України».

Роботи по агрохімічному обслуговуванню господарств області становили основу діяльності станції і входили у внутрішньогосподарський план. Відбір ґрунтових зразків з орного і підорного шарів згідно з штатним розписом проводив відділ ґрунтово-агрохімічних досліджень. Працівникам, зайнятим на роботах в польових умовах, виплачувались польові надбавки та відшкодовувались нічліжні витрати.

Відповідно до довідки Волинської філії ДУ «Держґрунтохорона» від 21 березня 2016 року № 158/-03/02/1/94 ОСОБА_1 працював на посаді ґрунтознавця відділу ґрунтово-агрохімічних досліджень з виїздом в господарства області для агрохімічного обстеження ґрунтів у Волинській обласній проектно-розвідувальній станції хімізації сільського господарства з 10 липня 1987 року по 2000 рік та з 2000 року по 2012 рік - у Волинському обласному центрі «Облдержродючість». За весь період роботи позивач входив до складу бригад, які безпосередньо відряджалися й були зайняті на польових розвідувальних роботах. Стаж польових розвідувальних робіт складає 20 років 1 місяць 2 дні, загальний стаж роботи позивача в цій організації складає 28 років. Волинська філія ДУ «Держґрунтохорона» є правонаступником зазначених вище організацій.

Згідно з протоколом від 02 березня 2015 року № 4 комісія Волинської філії ДУ «Держґрунтохорона» підтвердила польовий стаж позивача для оформлення документів на пенсію згідно з пільговими умовами за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону № 1788-XII, який станом на 21 грудня 2012 року становить 20 років 01 місяць 2 дні.

Крім того, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що позивач з 1987 року по 2015 рік працював у лабораторії моніторингу ґрунтів та у польових умовах виконував роботи, пов'язані з відбором ґрунту для досліджень. Свідки ствердили, що підрозділ, у якому працював позивач, протягом вищевказаного періоду кілька разів змінював свою назву, у складі лабораторії є бригада, у якій позивач працював на посаді ґрунтознавця та яка в польових умовах здійснювала відбір ґрунтів.

Враховуючи встановлені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що управління ПФУ протиправно відмовило позивачу у призначенні пенсії відповідно до пункту «б» статті 55 Закону № 1788-XII.

В аспекті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як убачається з касаційної скарги, наведені в них доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до правової переоцінки обставин у справі та дослідження доказів.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Горохівського районного суду Волинської області від 10 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко