Справа № 1940/1821/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№857/1923/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі №1940/1821/18, головуючий суддя Дерех Н.В. проголошене о 10:25 у м. Тернополі повний текст складений 17.12.2018р., за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що досягнувши пенсійного віку, 04.06.2018 р. звернулася до Тернопільського ОУ ПФУ Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 28.08.2018 р. №13671/05 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, не зарахувавши до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 29.03.1996 р. по 18.10.1999 р. в СМП «БАЛТ» на посаді кравчині п'ятого розряду, посилаючись на недоліки у заповненні трудової книжки. Позивач вважає таку відмову протиправною, у зв'язку з чим звернулася з позовом до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 17.08.2018 року, оформленого Протоколом №57 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з 04.06.2018 року із зарахуванням до трудового стажу періоду роботи з 29.03.1996 року по 18.10.1999 року в СМП «БАЛТ» на посаді кравчині п'ятого розряду.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що із рішенням суду першої інстанції не погоджується з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, невірного встановлення обставин у справ. Зазначає, що у заповненні трудової книжки є недоліки відсутній запис про звільнення з попереднього місця роботи. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, надав пояснення аналогічні наведені у відзиві на апеляційну скаргу та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом трудової діяльності працювала швеєю.

Як слідує з записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1, з 01.08.1977 р. по 01.09.1992 р. ОСОБА_2 працювала на Тернопільській фабриці індпошиву одягу на посаді майстра по пошиву легкого жіночого плаття по четвертому розряду. 01.01.1991р. позивачу присвоєно п'ятий розряд.

01.09.1992 р. позивач звільнена з роботи в порядку переведення в державно-комунальне підприємство сфери послуг ательє мод «Ювілейне» у зв'язку з реорганізацією структурних підрозділів, куди 02.09.1992 р. прийнята кравчинею по пошиттю легкого плаття п'ятого розряду. 25.08.1993 р. звільнена з роботи в порядку переведення на СМП «Квант».

В період з 23.08.1993 р. по 28.02.1995 р. працювала кравчинею в СМП «Квант», звільнена з роботи в порядку переводу в ательє мод «Ювілейне».

У трудовій книжці позивача є запис від 01.03.1995 р. про прийняття на роботу в ательє мод «Ювілейне» в порядку переведення кравчинею по пошиттю легкого одягу п'ятого розряду.

Наступний запис у трудовій книжці позивача по СМП «БАЛТ» від 29.03.1996р., відповідно до якого ОСОБА_2 переведена на підприємство згідно договору купівлі-продажу від 30.11.1995р. на посаду кравчині п'ятого розряду, звідки звільнена 18.10.1999 р. за згодою сторін.

В трудовій книжці позивача є також запис від 01.11.1999 р., що підтверджує початок виплати допомоги по безробіттю Тернопільським міським центром зайнятості, запис від 25.10.2000 р. про закінчення виплати допомоги по безробіттю.

В період з 28.02.2011р. по 10.03.2011 р. позивач працювала прибиральницею корпусу №9 у Тернопільському національному економічному університеті, що підтверджується записами у трудовій книжці.

04.06.2018 р. позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви позивачем додано довідку від 29.09.2014 р. №33, видану ТОВ ательє «Ромашка», якою підтверджено, що позивач дійсно працювала у Тернопільській фабриці індпошиття та ремонту одягу з 01.08.1977 р. кравчинею по пошиттю легкого одягу по 01.09.1992 р. Звільнена в порядку переведення в Державно-комунальне підприємство сфери послуг ательє мод «Ювілейне».

З протоколу №57 засідання комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та у відповідності до спеціальних законів від 17.08.2018р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому до страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, не зараховано період ведення підприємницької діяльності з 15.01.2001р. по 30.06.2001р. та з 01.06.2002р. по 30.06.2002р. Обраховано стаж позивача для визначення права на пенсію 23 роки 09 місяців 09 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком. Про недоліки у заповненні трудової книжки у період роботи в СМП «БАЛТ» у протоколі не вказано. Причини не зарахування періоду роботи в СМП «БАЛТ» у протоколі відсутні.

Листом від 28.08.2018 р. №13671/05 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, не зарахувавши до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 29.03.1996 р. по 18.10.1999 р. в СМП «БАЛТ» на посаді кравчині п'ятого розряду, посилаючись на недоліки у заповненні трудової книжки.

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_3, яка підтвердила, що в період з 1996р. по 1999р. разом з позивачем працювала в СМП «БАЛТ», що підтверджується відомостями трудової книжки свідка.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що у позивача достатній страховий стаж для призначення пенсії за віком.

Апеляційній суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними, таким, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-VI (далі - Закон № 1058-VI), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Судом встановлено що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, досягла віку 58 років 6 місяців, а відтак має право на призначення пенсії за віком при наявності страхового стажу не менше 25 років.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-VI).

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Частиною третьою статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до вимог статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Судом встановлено, що період роботи ОСОБА_2 з 29.03.1996 р. по 18.10.1999 р. в СМП «БАЛТ» на посаді кравчині п'ятого розряду не враховано відповідачем до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії, оскільки у заповненні трудової книжки є недоліки - відсутній запис про звільнення з попереднього місця роботи.

Щодо такого твердження відповідача колегія суддів зазначає, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Працівник не несе відповідальності за правильність записів у трудовій книжці, а тому недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, факт роботи позивача на посаді кравчині у СМП "БАЛТ" підтверджено показаннями свідка ОСОБА_3

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17 (адміністративне провадження №К/9901/3158/17).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що трудовий стаж роботи ОСОБА_2 на посаді кравчині п'ятого розряду знайшов своє відображення в матеріалах справи та такий стаж підлягає зарахуванню позивачу до страхового стажу, який дає право на призначенні пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі №1940/1821/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 15.04.2019р.