Справа № 640/4505/19
Суддя: Чередник В. Є.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/4505/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2019 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу 640/4505/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП в особі поліцейського роти №5 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -
21.02.2019 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якому позивач просить визнати протиправними дії поліцейського роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП капрала поліції ОСОБА_2 щодо притягнення до адміністративної відповідальності постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 000544; скасувати винесену поліцейським роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП капралом поліції ОСОБА_2 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 000544, винесену 20.02.2019 р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Харківській області ДДП в особі поліцейського роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.02.2019 року поліцейський роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП який не зазначив свого П.І.Б. та спеціального звання, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 000544, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Як було зясовано пізніш в ході отримання відповіді з УПП в Х/о ДПП на адвокатський запит в інтересах позивача П.І.Б. поліцейського який виніс постанову ОСОБА_2, спеціальне звання капрал поліції.
Накладаючи адміністративне стягнення поліцейський вважав, що позивач 20.02.2019 року о 08:30 годині, в м. Харкові, керуючи т/з SKODA, д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.11 Смуга для руху маршрутних транспортних засобів, здійснив рух по ній, чим порушив п.п. 17.12 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення.
У відповідній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутні дані про будь-який технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. У графі "До постанови додаються" не міститься жодного зазначення про те, чи здійснювався відеозапис факту правопорушення, також не зазначено взагалі чи наявне відео, яке підтверджує факт вчинення позивачем даного правопорушення.
При винесенні постанови про накладання адміністративного стягнення поліцейським не були врахована незгода позивача з адміністративним правопорушенням, проігноровано зауваження позивача щодо визначення в постанові про накладання адміністративного стягнення: місця розгляду справи (винесення постанови); місця скоєння адміністративного правопорушення; відсутності в ПДР України пункту який було зазначено як порушений.
Оскільки з фактом скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 не погодився та вважав дії поліцейського УПП в Х/о неправомірними він звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження в адміністративній справі.
29.03.2019 р. до канцелярії суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просить у адоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, посилаючись на наступне.
Як вбачається з матеріалів, зафіксованих на автомобільний та нагрудний відеореєстратор, а також зі змісту оскаржуваної постанови Позивач, керуючи транспортним засобом Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», здійснив рух по ній, чим порушив п. 17.1 ПДР України. Переконлива інформація про адміністративне правопорушення, вчинене Позивачем - гр. ОСОБА_1, о 08 год. 30 хв. 20.02.2019 року, яке полягає у не виконанні вимог дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» є зафіксованою на відеозаписі з автомобільного відеореєстратора представниками УПП в Харківській області ДПП.
Відповідач не погоджується з аргументами позивача, викладеними ним у позовній заяві з огляду на наступне.
Відсутність в постанові серії НК № 000544 ПІБ та спеціального звання поліцейського може бути підставою для сумнівів виключно в ідентифікації посадової особи, якою Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зважаючи на матеріали позовної заяви, адвокатом ОСОБА_3 було виконано адвокатський запит щодо особи Відповідача, на який від УПП в Харківській області ДПП отримана інформація що вказана постанова винесена Відповідачем, що зазначено у дійсному позові. Таким чином особа поліцейського була ідентифікована. Зміст же протиправних дій ОСОБА_1 які полягали в порушенні вимоги дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних засобів» під час керування автомобілем є такими, що вчинені ним та доведені наданими по справі доказами. Зважаючи на це запис виконаний Відповідачем, щодо пункту 17.1 ПДР України, а саме виконана кульковою ручкою риска, яку Позивач визначив як додаткову цифру «2» (нібито хибне зазначення п. 17.12 ПДР України) є механічною помилкою, оскільки Позивачем явно та беззаперечно було порушено п. 17.1 ПДР України, що Відповідач задокументував в оспорюваній постанові, зміст якої було вголос зачитано позивачеві під час розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідачем (на відеозапису 08 год. 55 хв.), саме з зазначенням п. 17.1 ПДР.
Відповідач звертає увагу суду на ті обставини, що на момент зупинки транспортного засобу позивач підтвердив факт керування ним транспортним засобом.
Змістом наявного відеозапису з портативного відеореєстратору, яким фіксувався розгляд справи, спростовуються аргументи позивача, щодо порушення процедури розгляду справи. На відеозапису 22.02.2019 об 08 год. 42 хв. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач був ознайомлений з правами, постанова винесена у його присутності, йому оголошена, копія під підпис вручена позивачеві.
Посилаючись на те, що позивач не порушував ПДР України, а також не бачив дорожнього знаку 5.11, у зв'язку з невідповідністю цього знаку вимогам п.10.1.1 ДСТУ 4100-2014, всупереч ч. 1 ст. 77 КАС України не надав ні суду, ні відповідачу при розгляді справи, доказів на підтвердження зазначених обставин.
Крім того, Позивач, маючи явний намір уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення, намагається ввести суд в оману, надавши не правдиві відомості щодо визначення місця скоєння правопорушення, зазначивши адресою розгляду справи просп. Московський, 219. Відеозапис з нагрудного відео реєстратора працівників УПП в Харківській області ДПП переконливо свідчить про те, що розгляд справи відбувався біля будівлі на фасадній частині якої розміщені літери Sun City. Вищевказана будівля розташована за адресою зазначеною у постанові.
Позивач під час розгляду справи не зміг надати переконливих доказів відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, а також відмовився від надання письмових пояснень та не заявляв будь-яких клопотань.
Доводи позивача щодо незаконного розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем на місці зупинки автомобіля є помилковими з огляду на вищенаведені норми ст. 258 КУпАП та ч.2 п.1 розділу III Інструкції № 1395. Змінами до ст. 258 КУпАП надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративне правопорушення та Інструкція № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015. Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 повинні застосовуватися з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.
З огляду на викладене, розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Стосовно витрат на правничу допомогу, відповідно до ч. 1 статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 р. за справою № 2040/6014/18 компенсаційна функція судових витрат проявляється у тому, що інститут судових витрат передбачає за результатами розгляду справи відшкодування стороною, яка програла справу, витрат, що понесла сторона, яка виграла справу, а за допомогою судового збору державі частково компенсуються витрати на суди та здійснення судочинства.
Отже, у разі вирішення спору не на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу не компенсуються.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову (а.с.43-51).
08.04.2019 р. позивачем подано до канцелярії суду відповідь на відзив, в якому позивач посилається на наступне.
29.03.2019 р. засобами поштового зв'язку ним було отримано Відзив на позовну заяву Позивача за підписом Відповідача разом із супровідним листом від 25.03.2019 р. № 3034/41/14/01-2019.
Слід зазначити, що Відповідач надав відзив на позовну заяву з порушенням строку визначеного Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 р. по справі № 640/4505/19 - до 12.03.2019 р. включно (відзив датовано 25.03.2019 р.), при цьому Відповідач жодним чином не повідомив щодо поважності причин порушення встановленого судом строку на подання відзиву.
Доданий до Відзиву DVD-R диск містить записи, джерело походження яких Відповідачем не вказано, не зазначено чи є ці записи оригіналом або копією, не зазначено про наявність у Відповідача або іншої особи оригіналів вказаних записів, не вказано якими технічними засобами вони зроблені. не зазначено їх технічні характеристики.
Окрім того, вказаний Електронний доказ на вищевказаному DVD-R. диску не засвідчені електронним цифровим підписом Відповідача, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» у відповідності до вимог ч.2 ст. 99 КАСУ. Більш того, згаданий DVD-R. диск обгорнуто бумагою білого кольору у формі конверту який також не засвідчений особистим підписом Відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.99 КАСУ, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
На підставі викладеного відеозаписи на які посилається Відповідач не може бути взятий судом до уваги відповідно до ч.5 ст.99 КАСУ як «Електронний доказ» та визнаним як допустимий доказ у відповідності до вимог ст.74 КАСУ.
Більш того, у відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАСУ - В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Слід вказати, що відомості оскаржуваної Постанови не містять посилання на будь-які докази (відеозаписи), в тому числі Електроні докази, більш того, такі докази не зазначено та не вказано у п.8 Постанови (до постанови додаються).
Відповідач у своєму Відзиві на позовну заяву не зазначив саме з якої причини чи підстави до оскаржуваної постанови серії НК № 000544 від 20.02.2019 року ним не додано відеозаписи (електронні докази), не зроблено відповідний запис у п.8 вказаної Постанови.
Відповідач, не зазначивши в постанові від 20.02.2019 року серії НК № 000544, відомості про технічний засіб, яким імовірно було здійснено фото або відеозапис та наявність такого відеозапису порушив вимоги ст. 283 КУпАП.
Окрім того, для повного та об'єктивного розгляду справи та врахування всіх фактів та обставин, переглядом DVD-R диску, встановлено, що в папці № 1922 містяться два файли, в папці № 2339 містяться три файли, переглядом яких не встановлено фактів (доказів) порушення Позивачем правил дорожнього руху України та скоєння адміністративного правопорушення.
Як вбачається з матеріалів розгляду постанови серії НК № 000544 від 20.02.2019 р. про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі: 20.02.2019 р. (08:45) поліцейський роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП, але не визначено хто саме, притягнув Позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.
Як пізніше було встановлено в ході отримання відповіді на адвокатський запит від 25.02.2019 р. № 01/С/02-19 направлений в інтересах Позивача до УПП в Х/о, посадова особа УПП в Х/о яка винесла вказану оскаржувану Постанову - капрал поліції ОСОБА_2, який при розгляді справи та винесення Постанови всупереч вимог ст.283 КУпАП не вказав в п.3 Постанови своє прізвище, ім'я та по батькові, спеціальне звання, тобто особи яка винесла вказану постанову, таким чином Відповідач порушив вимоги ст.283 КУпАП.
Більш того, Відповідачем у наданому Відзиві на позовну заяву не спростовано факти того, що при винесенні Постанови Відповідачем порушено вимог ст. 283 КУпАП.
На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідачем при винесені оскаржуваної Постанови порушено норми матеріального та процесуального права.
У відзиві на позовну заяву відповідач безпідставно посилається на зазначені ним докази які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, джерело походження яких не зазначено (а.с.55-60).
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, 15.04.2019 р. подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити (а.с.65).
Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.41), будь-яких заяв до канцелярії суду не надходило.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом щодо оскарження постанови від 20.02.2019 р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки позов до суду надійшов 27.02.2019 р.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою поліцейського роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП капрала поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 000544 від 20.02.2019 р. на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с.9).
У постанові зазначено, що 20.02.2019 року о 08:30 годині, в м. Харкові, керуючи т/з SKODA, д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.11 Смуга для руху маршрутних транспортних засобів, здійснив рух по ній, чим порушив п.п. 17.12 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення. Стаття, частина статті КУпАП: ч.3 ст.122 КУпАП. Прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу: 510 грн. До постанови додається: …» (а.с.9).
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.
Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів
В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.
Всупереч даним вимогам, суб'єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 122 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.
Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.
Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
Судом приймаються до уваги доводи позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 у справі № 1-11/2015 зазначив, зокрема, що у частинах 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається.
Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.
Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Суд вважає, що при винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме: ст. 245, 279, 280 КУпАП - формальність притягнення особи до адміністративної відповідальності; як наслідок - порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема право на захист (ст.268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: заявлення клопотань, обґрунтування заперечень, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.
Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення постанови про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності. Така ж правова позиція викладена у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015.
Згідно ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача під час провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідають критеріям, які визначені ч.2 ст.2 КАС України, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень не підтверджується належними та допустимими доказами, прийняте без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наведене, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 6 ст. 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу тільки за відповідним клопотанням іншої сторони.
Відповідач передбаченим ст. 134 КАС України правом не скористався, відповідне клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявив.
З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122,134, 139, 143, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправними дії поліцейського роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП капрала поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 000544 від 20.02.2019р.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 000544 від 20.02.2019 р. складену поліцейським роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП капралом поліції ОСОБА_2 - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; адреса для листування: м. Харків, вул. Гімназійна Набережна, 18-А, офіс 305, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серія АН №965917 виданий Тернівським РВ Криворізького ГУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 18.07.2011 р.) витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 ( три тисячі) грн.
Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду.
Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; адреса для листування: м. Харків, вул. Гімназійна Набережна, 18-А, офіс 305, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серія АН №965917 виданий Тернівським РВ Криворізького ГУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 18.07.2011 р.
Відповідач - Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП в особі поліцейського роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП капрала поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: м.Харків, вул..Шевченка 315-А.
Повне судове рішення складено 15 квітня 2019 року.
Суддя Чередник В.Є.