Справа № 640/3675/19
Суддя: Сенаторов В. М.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 640/3675/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Сенаторова В . М .,
при секретарі - Явнюк К. Р .,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу №1 роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Харківській області Державної патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови, -
18.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, командира взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії НК №023584 від 08.02.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтовання своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови були допущенні такі порушення:
1) відповідач - поліцейський ОСОБА_2 хибно визначив та вказав в п.2 Постанови місце розгляду справи (винесення постанови) - м. Харків, площа Благовіщенська, будинок 1. До вказаної адреси позивач не доїхав, так як рухаючись по Сергіївському майдану звернув на Соборний узвіз, та був зупинений працівниками УПП в Харківській області на Соборному узвізі біля скверу Тихонова, найближча адреса: м. Харков. вул. Клочківська, 5, що саме і є адресою розгляду справи (винесення постанови), чим порушив вимоги ст.283 КУпАП;
2) відповідач проігнорував те, що правила дорожнього руху України позивач не порушував, адміністративного правопорушення не скоював, ним не було надано позивачу будь-яких доказів порушення ПДР України та скоєння адміністративного правопорушення;
3) відповідач хибно визначив та вказав в п.6 Постанови місце скоєння адміністративного правопорушення - м. Харків, вул. Університетська, 16, к. 1.
Позивач взагалі не рухався по вул. Університетська, так як рухаючись з Павлівської площі по Сергіївському майдану в бік Бурсацького узвізу звернув на Соборний узвіз, та був зупинений патрульними саме на Соборному узвізі біля скверу Тихонова;
4) пункт ПДР України який позивач імовірно порушив, а саме п.8.4 ПДР України, має 7 підпунктів, та не зазначено який саме підпункт порушив позивач, чим відповідач порушив вимоги ст. 283 КУпАП;
5) відповідач - поліцейський ОСОБА_2 неправомірно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі;
6) відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП;
7) порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.
8) відповідач проігнорував порушення ДСТУ 4100- 2014 п.10.1.1. внаслідок чого позивач не бачив знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» на перехресті доріг Сергіївський майдан та Соборний у звіз.
ОСОБА_1 важає, що дії поліцейського ОСОБА_2 не відображають дійсних обставин ситуації, яка склалася насправді, є протиправними, оскільки поліцейський ОСОБА_2 психологічно тиснув на позивача, звинувачуючи в тому, що він порушив правила дорожнього руху України, безпідставно зупинив та штучно вигадував порушення ПДР України, за яке притягнути позивача до адміністративної відповідальності, на підставі чого позивач змушений звернутися за судовим захистом своїх інтересів.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.02.2019 по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, справу просив розглядати за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавав.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, постановоюкомандира взводу №1 роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Харківській області Державної патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії НК №023584від 08.02.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн.
У постанові вказується, що позивач, керуючи транспортним засобом «SKODA SUPERB», д.н.з. НОМЕР_1, 08.02.2019 о 12:50 годині в м. Харкові, вул. Університетська, 16, к 1, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16, здійснив рух ліворуч зі смуги, з якої дозволено лише рух прямо, чим порушив вимоги п.8.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її відповідно з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.
У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:
1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;
2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;
3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;
4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;
5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.
Більше того, приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України є частиною національного законодавства України.
Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2ст.6 Основного Закону України).
Судом встановлено, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідачем була винесена відразу ж безпосередньо на місці, тобто, з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема, користуватися кваліфікованою юридичною допомогою при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тому така постанова є протиправною та підлягає скасуванню в судовому порядку.
Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Між тим, на підтвердження встановленого у постанові вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення ОСОБА_1 п. 8.4. ПДР України, передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, відповідачем не надано.
При цьому надана до матеріалів справи постанова про адміністративне правопорушення, не містить посилань на будь-які докази, які підтверджують порушення вимог ПДР України, що суперечить вимогам ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем до суду не надано ні відзиву на позов, ні жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення штрафу.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.
Керуючись ст. ст. 2,3,8-11,15,72-77, 241-246 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу №1 роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Харківській області Державної патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови - задовольнити.
Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі командира взводу № 1 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії НК №023584 від 08.02.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Рішення може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня складення повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення складено 05.04.2019.
Суддя -