Справа № 200/5328/19-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

18 квітня 2019 р. Справа №200/5328/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Смагар С.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1)

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Соборна, 3)

про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо припинення з листопада 2014 року виплати пенсії громадянину України ОСОБА_3, а також щодо відмови у виплаті громадянці України ОСОБА_1 суми недоотриманої її батьком-громадянином України ОСОБА_3 пенсії у розмірі 104775 грн. 60 коп., зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області виплатити громадянці України ОСОБА_1 суми недоотриманої її батьком - громадянином України ОСОБА_3 пенсії у розмірі 104775 грн. 60 коп.

Судом з позовної заяви та доданих документів встановлено, що підставою для звернення позивача до адміністративного суду були наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин України ОСОБА_3, про що 6 червня 2018 року Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 6 червня 2018 року. На час смерті громадянина України ОСОБА_3 з ним постійно проживала його донька ОСОБА_1, що підтверджується паспортом громадянки України ОСОБА_1 - серія НОМЕР_3, паспортом громадянина України ОСОБА_3 - серія НОМЕР_4, свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 16 травня 1977 року НОМЕР_5 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 27 серпня 1992 року. 21 червня 2018 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Степаніщенко Едуардом Анатолійовичем на підставі заяви громадянки України ОСОБА_1 заведено спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі 62603375 (номер у нотаріуса 144/2018), про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52366746 від 21 червня 2018 року. 7 грудня 2018 року громадянка України ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про надання відомостей з документальним підтвердженням про проведені ним заходи щодо виявлення спадкового майна, а саме, в частині недоотриманої пенсії спадкодавця ОСОБА_3, яка залишилась невиплаченою. У відповідь на вказану заяву громадянки України ОСОБА_1 приватним нотаріусом надано копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області «Щодо недоотриманої пенсії ОСОБА_3.» від 20 серпня 2018 року № 11322/03-2, відповідно до якого слідує, що громадянин України ОСОБА_3 перебував на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». При цьому, жодних відомостей про розмір недоотриманої пенсії громадянином України ОСОБА_3 вказаний лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не містить. З огляду на викладене, відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 03/2018-ПД від 14 листопада 2018 року та статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом ОСОБА_5 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України 12 грудня 2018 року було направлено адвокатський запит від 11 грудня 2018 року № б/н про надання інформації щодо сум нарахованої та невиплаченої (недоотриманої) пенсії ІНФОРМАЦІЯ_1). У відповідь на вказаний адвокатський запит Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на робочу адресу адвоката ОСОБА_5 направлено лист «Щодо недоотриманої пенсії ОСОБА_3.» від 26 грудня 2018 року та довідку про доходи пенсіонера ОСОБА_3, з яких слідує, що станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у громадянина України ОСОБА_3 залишились наявні суми недоотриманої пенсії у розмірі 104775 грн. 60 коп. Разом з тим, 13 грудня 2018 року громадянкою України ОСОБА_1 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області також було направлено лист (вимогу) від 11 грудня 2018 року про здійснення останнім виплати належної їй суми пенсії, що залишилась недоотриманою ОСОБА_3 станом на день його смерті, протягом семи днів з дня отримання даного листа (вимоги) згідно зазначених банківських реквізитів. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22 січня 2019 року № 79-0-01 слідує, що останнім відмолено у задоволенні вказаної вимоги громадянки України ОСОБА_1 від 11 грудня 2018 року щодо виплати їй належної та недоотриманої пенсії її батьком ОСОБА_3. Отже, предметом позову у даній справі є майнова вимога позивача щодо виплати недоотриманої пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.

Нормами статті 1218 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності-входять до складу спадщини.

Нормами статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

При цьому суд зауважує, що норми статті 46 зазначеного Закону не конкурує зі змістом статей 1218, 1247 ЦК України, оскільки лише підтверджує можливість їх отримання. При цьому отримання цих коштів повинно відбуватися за вимогами Спадкового права зі встановленням всього кола спадкоємців, строків прийняття спадщини, що можливо тільки в порядку цивільного судочинства. Тобто, суд зазначає, що майно, яке залишилося після смерті особи, є спадковим майном, а його отримання носить приватноправовий характер та є першопочатковим у цьому спорі.

Частиною 3 статті 19 КАС України передбачено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Також, суд зазначає, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки вищезазначений спір має приватноправовий характер і не належить до юрисдикції адміністративних судів. При цьому, суд звертаю увагу позивача, що рішення про відмову у відкритті провадження по справі не обмежує у реалізації його права в порядку цивільного судочинства.

До подібних висновків дійшла Велика палата Верховного суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц. Також, правова позиція суду у даній справі узгоджується із правовою позицією Першого апеляційного адміністративного суду в ухвалі від 9 квітня 2019 року у справі № 200/284/19-а.

Отже, на думку суду, аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії

підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку щодо відмови у відкритті провадження в адміністративній справі № 200/5328/19-а.

Враховуючи вищевикладене, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтями 2, 4, 5, 6, 19, 159, 170, 241-243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 200/5328/18-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Соборна, 3) про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії.

2. Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

3. Роз'яснити особі, яка звернулася з позовною заявою, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

4. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляду справи було здійснено в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

5. Ухвала суду набирає законної сили у строк та в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

6. Ухвала постановлена та повний її текст складений та підписаний 18 квітня 2019 року.

Суддя Смагар С.В.