Справа № 161/3509/19
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3509/19
Провадження № 2-а/161/128/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Шумиводі О.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Луцька про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції м. Луцька про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.02.2019 року інспектором роти № 3 БУПП у Волинській області ДПП Огорілко В.З. винесено постанову серії НК № 591348 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 та ч. 3 ст. 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. У вказаній постанові інспекторпосилається на те, що 21.02.2019 року о 16:39 год. позивач керуючи автомобілем марки Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Винниченка, 67 в м. Луцьку Волинської області, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2. «Рух праворуч», здійснив рух смугою маршрутних транспортних засобів та здійснив зупинку на смузі маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 8.4 г, 8.4 в, 8.4. ґ ПДР України.

З даною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною та необгрунтованою, оскільки не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту, процедури складання.

Просить суд скасувати дану постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, з наведених у ньому підстав. Просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Надіслав на адресу суду відзив, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка ОСОБА_4, з'ясувавши обставини в адміністративній справі та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 21.02.2019 року інспектором роти № 3 БУПП у Волинській області ДПП Огорілко В.З. відносно позивача винесено постанову серії НК № 591348 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 та ч. 3 ст. 122 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с. 6).

З даної постанови вбачається, що 21.02.2019 року о 16:39 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Винниченка, 67 в м. Луцьку Волинської області, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2. «Рух праворуч», здійснив рух смугою маршрутних транспортних засобів та здійснив зупинку на смузі маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 8.4 г, 8.4 в, 8.4. ґ ПДР України.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 8.4 ПДР України визначає значення дорожніх знаків.

Так, відповідно до п. 8.4 в ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно п. 8.4 г ПДР України наказові знаки показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

П. 8.4 ґ ПДР України інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З пояснень позивача встановлено, що транспортним засобом марки Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1, 21.02.2019 року о 16:39 год. ОСОБА_1 по вул. Винниченка, 67 в м. Луцьку Волинської області, не керував, даним автомобілем користувався його родич ОСОБА_5, після чого залишив його біля місця роботи позивача за адресою: Винниченка, 67 в м. Луцьку Волинської області.

Жодних фактичних даних, на основі яких інспектором поліції встановлено наявність адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідачем не зазначено, так само як і не надано будь-яких належних доказів, у тому числі зафіксованих показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно ст. 3 ЗУ «Про національну поліцію», завданнями поліції в тому числі є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як передбачено статтями 6 та 7 ЗУ «Про національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд вважає, що оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 3 ст. 122 КУпАП не доведена, оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, а тому є неправомірною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст. 121 ч. 2, 251, 280, 288 і 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 591348 від 21 лютого 2019 року у справі про адміністративні правопорушення, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 3 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.04.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк