Справа № 640/3780/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 квітня 2019 року м. Київ № 640/3780/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. при секретарі судового засідання Білоус А.С., розглянувши в підготовчому провадженні заяву представника позивача про забезпечення доказів у адміністративній справі

за позовом Народного депутата України ОСОБА_1
доНаціонального банку України
про визнання незаконними дії та зобов'язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Перевертун В.Г.

На підставі ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 квітня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали

В С Т А Н О В И В:

Народний депутат України ОСОБА_1 звернувся з позовом до Національного банку України про:

- визнання незаконними дій Голови Національного банку України Смолія Я.В. щодо ненадання інформації на депутатський запит № 10-2666 від 21.12.2018 року народного депутата ОСОБА_1;

- зобов'язання Національного банку України надати повну інформацію, що запитувалася у депутатському запиті № 10-2666 від 21.12.2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.03.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 640/3780/19 в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовче засідання.

21.03.2019 року представником позивача подано заяву про забезпечення доказів, шляхом витребування від Національного банку України витягів з постанов Правління Національного банку України №101/БТ від 12 лютого 2015 року та №367/БТ від 10 червня 2015 року, а саме преамбул (констатуючих частин) до вказаних постанов.

Дана заява обґрунтована тим, що беручи до уваги те, що предметом даної справи є ненадання інформації на депутатський запит № 10-2666 від 21.12.2018 року народного депутата ОСОБА_1, а саме належним чином завірених копій постанов Правління Національного банку України №101/БТ від 12 лютого 2015 року та №367/БТ від 10 червня 2015 року про надання стабілізаційного кредиту для підтримки ліквідності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в сумі 700 млн. гривень строком до двох років, та 750 млн. гривень строком до двох років відповідно, а ні з наданої відповідачем відповіді №20-0007/2579 від 01.01.2019 року, а ні з поданого представником відповідача відзиву на позовну заяву не вбачається за яким саме критерієм віднесено запитувану в депутатському запиті інформацію до банківської таємниці, то єдиним можливим способом щодо перевірки правомірності відмови надати позивачу запитувану в депутатському запиті інформацію, без вирішення спору по суті, є забезпечення доказів шляхом витребування у Національного банку України, витягів з постанов Правління Національного банку України №101/БТ від 12 лютого 2015 року та №367/БТ від 10 червня 2015 року, а саме преамбул до вказаних постанов.

09 квітня 2019 року представником відповідача подано до суду заперечення проти забезпечення доказів, в якій останній просив відмовити позивачеві у задоволені заяви про забезпечення доказів, шляхом витребування від Національного банку України витягів з постанов Правління Національного банку України №101/БТ від 12 лютого 2015 року та №367/БТ від 10 червня 2015 року, а саме преамбул (констатуючих частин) до вказаних постанов.

Дане заперечення обґрунтовано тим, що позивачем не наведено обставин та фактів, підтверджених належними доказами, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому.

11.04.2019 року представник позивача заяву про забезпечення доказів у справі підтримав, в той час, як представник відповідача проти її задоволення заперечував.

Враховуючи викладене вище, заслухавши думку учасників справи, суд при вирішенні заяви про забезпечення доказів у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Стаття 80 КАСУ зазначає, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Частиною першою статті 114 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до статті 115 Кодексу адміністративного судочинства України, суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Згідно з частинами першою, другою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, визначеному цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п'яти днів з дня її надходження до суду.

Відповідно до частини п'ятої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Отже, зі змісту наведених норм встановлено, що в заяві про забезпечення доказів необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або утрудненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів.

Суд звертає увагу, що у поданій заяві представник позивача не зазначає про існування обставин можливої втрати, знищення, неможливості та ускладнення подання Національним банком України отримання таких доказів у майбутньому.

Дана заява обґрунтована лише необхідністю встановлення наявності в преамбулах постанов Правління Національного банку України №101/БТ від 12 лютого 2015 року та №367/БТ від 10 червня 2015 року посилання на відповідний пункт ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви представника позивача про забезпечення доказів та вважає, що у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 116, 117, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення доказів у справі відмовити.

Ухвала про забезпечення доказів або про відмову у забезпеченні доказів може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 16.04.2019 року