Справа № 820/4769/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 р.Справа № 820/4769/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року (головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 01.10.18 року) по справі № 820/4769/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просило суд скасувати вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 13.11.2017р. направлену ГУ ДФС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Харківській області від 13.11.2017 р. №Ф-3-25.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) сплачений судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваного рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін .

Учасники справи повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Розгляд справи здійснювався з урахуванням приписів ч.4 ст.229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 27.12.2017р. позивач отримав вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 13.11.2017р. в якій зазначено , що він має заборгованість перед Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ) станом на 31.10.2017р. у розмірі 11 135,63грн, згідно вимоги до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 246,95грн та нараховано пеню в розмірі 1 068,96грн.

Позивач, не погодившись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідна сторона, як суб'єкт владних повноважень, не дотримала вимог закону про захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржуване рішення є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що 17.03.2015р. позивачем отримана вимогу про сплату боргу № ф48-25 від 09.02.2015р. на суму 11 039,74грн., направлену ДПІ в Московському районі, Крім цього, 26.02.2013р. отримано вимогу про сплату недоїмки №ф-1687 від 21.02.2013р., направлену Управлінням пенсійного фонду України (УПФУ) в Московському районі м. Харкова, в якій було зазначено, що позивач має недоїмку зі сплати єдиного внеску у розмірі 4 053,03грн станом на 01.05.2013р.

Таким чином, на цей час існують три вимоги про сплату боргу: №ф-3-25 від 13.11.2017р. на суму 11 135,63грн, №ф-48-25 від 09.02.2015р. на суму 11 039,74грн., направлену ДПІ і в Московському районі м. Харкова та вимога №ф-1687 від 21.02.2013р. на суму 4 353,03грн., направлену УПФУ в Московському районі м. Харкова.

Вимогу №ф-48-25 від 09.02.2015р. оскаржено позивачем до Харківського окружного адміністративного суду і постановою суду від 28 жовтня 2015р. було визнано протиправними дії ДПІ в Московському районі м. Харкова і скасовано вимогу про сплату боргу №ф48-25 від 13.05.2015р. на суму 13 311,30, включаючи штрафні санкції в розмірі 246,95грн та нараховану пеню в розмірі 1 068,96грн., але не зважаючи на те, що постанова суду набрала законної сили, позивачу надсилається вимога на меншу суму ніж було зазначено в вимозі№ф48-25 від 13.05.2015р. і в вимогу включаються ті самі штрафні санкції і пеня які вже були скасовані судом.

Крім цього, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.вересня 2015р. було скасовано вимогу про сплату боргу №ф48-25 від 07.08. 2014р. на суму 8970,40 грн. і визнано протиправними дії ДПІ в Московському районі м. Харкова з направлення мені цієї вимоги.

Вимогу про сплату недоїмки №ф-1687 від 21.02.2013р. позивачем оскаржено до УПФУ в Московському районі, до ГУПФУ в Харківській області та до Пенсійного фонду України, але вимогу не було скасовано органами пенсійного фонду вищого рівня і УПФУ в Московському районі звернулось з вимогою №ф-1687 до ВДВС Московського районного управління юстиції, де було відкрито виконавче провадження за вимогою.

На виконанні в Московському ВДВС також знаходиться вимога про сплату боргу № Ф-431 від 20.02.2014р. на суму 7 035,16 грн.

Порядок стягнення недоїмки по сплаті єдиного внеску визначений ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування".

Так, згідно ч.4 наведеної статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску регламентується Інструкцією "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України № 455 (далі - Інструкція № 455).

Згідно з п.6.2 розділу VI Інструкції № 455 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону п.п. 6 п. 4.3, абз. 2 п.п. 2, п.п. 3 п. 4.5 та п.п. 2 п. 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

У відповідності до п. 6.3 розділу VI Інструкції № 455 органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

- якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб-підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;

- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим зазначеного пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до органу доходів і зборів та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами-підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого єдиного внеску.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога надсилається:

- платникам, зазначеним у п.п. 1 та 2 п. 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у п.п. 3 та 4 п. 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками.

Згідно з п. 6.4 розділу VI Інструкції № 455 вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Протягом десяти календарних днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки платник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені.

У випадку, якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органів доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому Законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Як встановлено приписами п.6.9 розділу VI Інструкції № 455, якщо протягом наступного базового звітного періоду платник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження вимога подається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України тільки на суму зростання боргу.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги Інструкції, згідно з п.6.9, а саме: позивачу повинна була направлена вимога лише на суму зростання боргу.

Згідно ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування", до вимоги про сплату недоїмки додається розрахунок суми недоїмки і в разі незгоди з розрахунком зробленим ДПІ платник має право на узгодження її з органами ДПІ або оскаржити вимогу в судовому порядку.

Всупереч наведеному, до надісланої позивачу вимоги не було додано повідомлення-розрахунок суми заборгованості, зробленого у відповідності з чинним законодавством в сфері державного соціального страхування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від №ф-3-25 від 13.11.2017 р.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року по справі № 820/4769/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 15.04.2019 року