Справа № 400/189/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2019 р. № 400/189/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2
про:визнання протиправною бездіяльність та стягнення одноразової грошової допомоги в сумі 11024,00 грн., зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) з вимогами:

1. визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині:

- невиплати позивачу одноразової грошової допомоги під час прийняття на військову службу за контрактом у розмірі 11024 гривні;

- невиплати позивачу суми індексації за період проходження військової служби з 07.09.2015 року по 27.09.2018 року;

2. стягнути з відповідача на користь позивача:

- одноразову грошову допомогу, що передбачалась після прийняття на військову службу за контрактом у розмірі 11024 гривні;

- суму індексації за період проходження військової служби з 07.09.2015 року по 27.09.2018 року;

3. зобов`язати відповідача провести перерахунок пільгової вислуги років у Збройних Силах України та внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 22-РС від 23.09.2018 року, а саме змінити: вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 3 роки 00 місяців 21 день, пільгова 00 років 6 місяців 5 днів, на вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 3 роки 00 місяців 21 день, пільгова 00 років 09 місяців 06 дні;

4. стягнуті виплати перерахувати на картковий рахунок за наступними реквізитами: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», МФО 305299, , р/р НОМЕР_2 , отримувач ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Позивач в обгрунтування позовних вимог заначив, що відповідач зобов`язаний був нараховувати та виплачувати йому суму індексації впродовж всього терміну проходження військової служби з урахуванням обставин вказаних в Постанові КМУ № 1078 від 17.07.2003р. Але станом на час звільнення зі служби - 23.09.2018р. й до моменту звернення до суду з відповідним позовом відповідачем не було виплачено відповідних коштів.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем не вірно проведено розрахунок пільгової вислуги років відповідно до Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежості, суверенітету та територіальної цілісності України від 05.04.2017р. № 350/350/4/4шт, в якій позивач брав безпосередню участь з 15.11.2016р. по 16.02.2017р.

14.02.2019р. відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористане речове майно та стягнення відповідної суми вартості зазначеного майна у зв`язку з фактичним виконанням відповідачем такого зобов`язання, а в задоволенні інших позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Ухвалою від 10.04.2019р. суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог, тому справа розглядається з урахуванням вказаної ухвали та відповідно до іншої частини заявлених вимог.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги позивачу під час прийняття його на військову службу не було, оскільки на момент вступу в законну силу (01.03.2018р.) Постанови КМУ від 30.08.2017р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова 704), контракт з позивачем про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу на строк закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про мобілізацію, вже було підписано (укладено).

Щодо виплати суми індексації за період проходження військової служби позивача, відповідач зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 відповідно до свого правового статусу є бюджетною установою, яка утримується за рахунок Державного бюджету України та є розпорядником коштів третього ступеня, а тому здійснює будь-які фактичні видатки за наявності відповідного бюджетного призначення та відповідного правового механізму його здійснення. Відповідно до ч.1 тс.51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. В той же час, відповідно до Порядку індексації від 17.07.2013р. №1078 на 2019 рік взагалі не передбачено виплат сум індексації за минулі періоди. При обчисленні вислуги років позивача, відповідач повністю врахував пільгову вислугу років (перебування в зоні АТО) та правильно визначив стаж служби позивача з урахуванням приписів Порядку № 393, затвердженого Постановою КМУ від 18.07.1992р.

12.03.2019р. позивач у відповіді на відзив вказав, що не погоджується з думкою відповідача викладеної у відзиві на позовну заяву. Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а її порядок проведення визначається Кабінетом Міністрів України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив на адміністративний позов, відповідь на відзив, додаткові письмові пояснення позивача і відповідача, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Позивач в період з 07.09.2015р. по 27.09.2018р. проходив військову службу за контрактом на посаді рядового складу, за військовою посадою "водій відділення транспортування та перевантаження технічної батареї 208 групи зенітних ракетних дивізіонів військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 )", мав військове звання солдат.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2018 № 22-РС позивача було звільнено із займаної посади на підставі підпункту «й» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (особи, які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час дії особливого періоду).

Після звільнення позивач звернувся з запитом до військової частини НОМЕР_1 про надання інформації щодо сплачених йому сум грошового забезпечення, одноразових виплат, грошових винагород тощо.

Позивач отримав два листи від відповідача від 15.11.2018 за вих. № 350/305/4/405 та від 11.12.2018 за вих. № 350/305/41525, зі змістом яких не погодився та звернувся до суду з відповідним позовом. Також в листах відповідача від 15.11.2018 № 851/Ф та від 10.12.2018 № 882/Ф зазначено, що індексація за весь період проходження військової служби позивачу не нараховувалась та не виплачувалась в зв`язку з відсутністю фінансових ресурсів у Міністерстві оборони України. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а виплата відповідних сум відповідає чинному законодаству України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 20.10.2018 № 258, позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Корабельного РВК м. Миколаєва.

При звільненні з військової служби позивачу не була нарахована індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, що зазначено у листі відповідача від 13.12.2018 № 1889.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (надалі - Закон № 2011), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених Законом.

Абзацом 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011 встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону № 2011, до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Згідно частиною першою 1 статті 2 Закону № 1282, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (стаття 4 Закону № 1282).

Статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015). Таким чином, якщо особі належить до виплати інднксація грошових доходів, то з 01.12.2015р. згідно норм чинного законодавства.

Суд звертає увагу, що, відповідно до вимог законодавства, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Нормами Закону № 1282 та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Як вбачається з листа відповідача, відповідач не здійснив нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.09.2015 по 27.09.2018 року.

Згідно з викладеними у позові вимогами, сума індексації грошового забезпечення за період з 07.09.2015 по 27.09.2018 роки, що була визначена позивачем, складає 11024 грн. Посилання на нормативні акти, якими керувався позивач при визначенні суми, відсутні.

Таким чином, позивач не довів суду, якими нормативно-правовими актами він керувався при визначенні належної йому до виплати суми індексації. разом з тим, суд зазначає, що виплата сум індексації грошового забезпечення позивача повинна нараховуватися та виплачуватися не з 07.09.2015р., а з 01.12.2015р.

Суд зазначає, що посилання відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 № 248/3/9/1/1150, відповідно до якого, індексація грошового забезпечення військовослужбовців не підлягає нарахуванню до окремого роз`яснення, та на складну фінансово-економічну ситуацію в державі як на підставу для невиплати індексації грошового забезпечення позивача, не можуть бути підтвердженням правомірності його дій.

Відсутність бюджетного фінансування для проведення індексації, на яку в своєму відзиві посилається представник відповідача, на обов`язок відповідача її нараховувати та виплачувати не впливає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по 27.09.2018 є порушенням вимог Закону № 1282, Порядку № 1078 та порушує права позивача.

Суд встановив, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, а не вчинив протиправні дії, як в своєму позові зазначає позивач.

Щодо заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в звязку з пропуском строку звернення до суду, суд зазначає таке. Згідно ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає заява вимогам ст.160, 161, 172 КАС України та чи подано заяву в строк, встановлений законом (якщо позов подано з пропущенням встанволеного строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними). Відповідно до підстав та предмету позову ОСОБА_1 , судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що позовна заява цілком відповідає ст.160, 161 КАС України, тому ухвалою від 25.01.2019р. суд відкрив провадження у справі № 400/189/19 та призначив її до розгляду. Отже, зазначеа заява відповідача не є обгрунтованою, тому судом до уваги не приймається.

З урахуванням того, що позивач не довів обґрунтованості заявленої ним суми, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 12, 19, 77, 194, 241-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині:

- невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги під час прийняття на військову службу за контрактом;

- невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) суми індексації за період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 27.09.2018 року.

3. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ):

- одноразову грошову допомогу, що передбачалась після прийняття на військову службу за контрактом;

- суму індексації за період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 27.09.2018 року.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) провести перерахунок пільгової вислуги років у Збройних Силах України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та внести відповідні зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 22-РС від 23.09.2018 року.

5. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов