Справа № 826/15462/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Лічевецького І.О., Земляної Г.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2018 у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2018 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо вжиття заходів, спрямованих на повернення на користь АТ «ОТП Банк» надміру сплачених коштів з податку на прибуток у розмірі 179 667 132,44 грн.

Зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати та подати для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України висновок про повернення з Державного бюджету України Акціонерному товариству «ОТП Банк» суми надмірно сплаченого платежу до бюджету, а саме, податку на прибуток підприємств у розмірі 179 667 132,44 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а дії відповідача не суперечать положенням чинного законодавства. Крім того, апелянтом зазначено, що відсутність факту звернення позивачем із заявою до Офісу ВПП ДФС про повернення надміру сплачених коштів з податку на прибуток (код платежу 11020600) у розмірі 179 667 132,44 грн., виключає вчинення відповідачем-1 дій згідно із п. 43.5 ст. 43 ПК України та Порядку № 1146, а отже свідчить про неправомірність рішення суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує про необґрунтованість доводів апелянта, з огляду на те, що лист АТ «ОТП Банк» від 12.07.2018 за вих. № 04-05-19-6/2909, в якому зазначається про повернення Банку переплати з податку на прибуток у розмірі 179 667 132,44 грн., хоча і не був адресований Офісу ВПП ДФС України, але за належністю був направлений ДФС України (лист від 26.07.2018 року за № 24631/6/99-99-12-03-06-15) до відповідача-1 для вжиття заходів щодо повернення позивачу надміру сплаченої суми. За результатом розгляду листа від 12.07.2018 за вих. № 04-05-19-6/2909, Офіс ВПП ДФС України листом від 23.08.2018 за № 35266/10/28.10.43-01-1 надано підтвердження наявності переплати з податку на прибуток у розмірі саме 179 667 132,44 грн., оскільки такі дані відображаються в інтегрованій картці платника АТ «ОТП Банк». Відтак, на розгляді відповідача-1, поряд з іншими заявами, перебувала заява позивача про повернення існуючої переплати з податку на прибуток у розмірі 179 667 132,44 грн., натомість, жодних дій згідно з чинним законодавством України, направлених на повернення АТ «ОТП Банк» переплати з податку на прибуток, Офісом ВПП ДФС України так і не здійснено, що свідчить про небажання контролюючого органу, всупереч імперативним приписам ст. 43 Податкового кодексу України повертати зазначені кошти.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача заперечив проти задоволення вимог апелянта, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві до судового засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 17.05.2016 AT «ОТП Банк» було сплачено до Державного бюджету України податок на прибуток в сумі 180 664 057,00 грн., що підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення № від 17 травня 2016 року про сплату податку на прибуток на відповідний рахунок Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві.

У наступних звітних періодах позивач задекларував збитки, в зв'язку із чим виникла переплата з податку на прибуток в розмірі 179 667 132,44 грн., що сформувалася внаслідок сплати вищезазначених грошових коштів до Державного бюджету України.

16.03.2018 AT «ОТП Банк» направлено до Офісу ВПП ДФС України лист №01-05-19-6/986 з проханням повернути йому надміру сплачені кошти з податку на прибуток (код платежу 11020600) в сумі 179 667 000,00 грн.

Листом від 23.03.2018 №13134/10/28-10-43-01-11 відповідач-1 повідомив позивача про те, що діючим бюджетним розписом не передбачено окремого ресурсу для повернення надміру сплачених коштів з податку на прибуток підприємств.

07.05.2018 позивач направив до ДФС України аналогічний за змістом лист №01-05-19-6/1881 про повернення надміру сплачених коштів.

Листом від 30.05.2018 №18756/6/99-99-12-03-06-15 Державна фіскальна служба повідомила позивача про те, що станом на 25.05.2018 за даними обліково-звітної інформаційної системи ДФС, переплата позивача з податку на прибуток становить 179 667 132,44 грн, внаслідок чого лист позивача від 07.05.2018 було направлено ДФС України на адресу відповідача-1 для вжиття заходів відповідно до вимог чинного законодавства.

Втім, листами від 27.06.2018 №27934/10/28-10-43-01-11, від 23.08.2018 №35266/10/28.10.43-01-11 відповідач-1 повторно повідомив позивача про відсутність бюджетного фінансування на повернення надміру сплачених коштів.

Інших підстав для не повернення позивачу надміру сплачених коштів відповідачем-1 у зазначених вище листах наведено не було.

Не погоджуючись із вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки фактично єдиною підставою для відмови позивачу в складенні висновку про повернення коштів, стали обставини відсутності, на думку відповідача-1 бюджетного ресурсу на повернення коштів, то позовні вимоги є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ст. 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (п.43.4 ПК України).

В контексті наведеного вбачається, що обов'язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів, є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам п.43.4 ПК України.

Інших обставин повернення надміру/помилково сплачених коштів законодавчо не визначено, а отже, суб'єкт владних повноважень, враховуючи обмеження, визначені ст. 19 Конституції України, при вирішенні питання щодо повернення платнику податків сум надміру/помилково сплачених коштів, не може виходити за межі дослідження обставин достатності підстав для такого повернення, що визначені, в даному випадку в ст. 43 ПК України.

Так, контролюючим органом в листах від 23.03.2018 №13134/10/28-10-43-01-11, від 27.06.2018 №27934/10/28-10-43-01-11 та від 23.08.2018 №35266/10/28.10.43-01-11 не заперечується обставини: відсутності у позивача податкового боргу; подання позивачем заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; відповідність поданої заяви вимогам п.43.4 Податкового кодексу України. А тому, як вірно зауважено судом першої інстанції, єдиною підставою не складення висновку, є посилання контролюючого органу на те, що діючим бюджетним розписом не передбачено окремого ресурсу для повернення надміру сплачених коштів з податку на прибуток підприємств.

Такі доводи відповідача є необґрунтованими, позаяк суперечать вимогам ст.43 Податкового кодексу України, щодо обов'язку контролюючого органу підготувати висновок про повернення коштів, у випадку існування законодавчо визначених на те підстав. Визначення та встановлення бюджетних ресурсів для повернення надміру сплачених коштів не входить до повноважень відповідача-1, та навіть у випадку відсутності відповідних бюджетних асигнувань, а ні Податковим кодексом України, а ні іншими законодавчими актами, відповідачу-1 не надано повноважень на відмову в підготовці відповідного висновку.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта в частині відсутності належно поданої заяви Акціонерного товариства «ОТП Банк» до Офісу ВПП ДФС про повернення коштів, оскільки матеріалами справи підтверджується факт звернення позивача до органу ДФС України, та наявність протиправної бездіяльності останнього, що не спростовано апелянтом жодними доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу й на те, що листом від 30.05.2018 №18756/6/99-99-12-03-06-15 Державна фіскальна служба повідомила позивача і відповідача-1 про те, що станом на 25.05.2018 за даними обліково-звітної інформаційної системи ДФС, переплата позивача з податку на прибуток становить 179 667 132,44 грн., однак станом на дату звернення позивача до суду, висновок контролюючим органом не складено.

Крім того, досліджуючи питання наявності підстав для зобов'язання відповідача-1 підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України АТ «ОТП Банк» надмірно сплачених платежів до бюджету, суд першої інстанції вірно вказав, що відповідно до положень п.п. 5-11 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1146 від 15.12.2015 (далі - Порядок № 1146), повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

У заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються: 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:

на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві;

банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені (крім грошових зобов'язань та пені з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1242 (із змінами).

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

Відповідний місцевий фінансовий орган протягом двох робочих днів погоджує отримані висновки шляхом засвідчення підписом керівника місцевого фінансового органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу ДФС.

Орган ДФС несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання.

На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань та пені у визначеному законодавством порядку.

Тобто, законодавчо встановленою умовою повернення коштів, вказаних в позовній заяві, є складення контролюючим органом висновку про повернення надмірно сплачених платежів.

В контексті наведених норм та оскільки листи відповідача-1 від 23.03.2018 №13134/10/28-10-43-01-11, від 27.06.2018 №27934/10/28-10-43-01-11 та від 23.08.2018 №35266/10/28.10.43-01-11, не містили обґрунтованих та законодавчо визначених підстав для не складення висновку про повернення коштів, враховуючи факт переплати, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості доводів відповідача-1 в частині відсутності законних підстав для повернення коштів.

Суд апеляційної інстанції вважає аргументованими доводи позивача, який зазначив, що в межах спірних правовідносин, банком були дотримані вказані вище положення норм чинного законодавства, оскільки: 1) У АТ «ОТП Банк» відсутній податковий борг, що підтверджується відповідною злектронною довідкою Офісу ВПП ДФС України від 17.09.2018 № 10241; 2) АТ «ОТП Банк» подало у встановлений законом строк відповідну заяву про повернення Переплати з податку на прибуток на відповідний поточний рахунок; 3) У АТ «ОТП Банк» наявна Переплата з податку на прибуток у розмірі 179 667 132, 44 грн., що підтверджується відповідними листами Державної фіскальної служби України та Офісу ВПП ДФС України.

Посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду у справі № 804/1632/16, викладену у постанові від 25.04.2018, не враховується судом апеляційної інстанції, оскільки не спростовує фактів звернення позивача до органу ДФС України та надходження відповідної заяви до відповідача-1, а відтак не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 16.04.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя І.О. Лічевецький