Справа № 520/10652/18
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 р. Справа № 520/10652/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 року (головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А.) по справі № 520/10652/18

за позовом ОСОБА_1

до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу на підставі довідок про заробітну плату №21 та №23 від 01.06.2018 року; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідок про заробітну плату №21 та №23 від 01.06.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з 21.06.2004 року перебуває на пенсійному обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

24.04.2018 року позивачем подано заяву до відповідача про перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2005 року згідно довідок про заробітну плату від 17.04.2018 року та №19, виданих ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень».

Рішенням відповідача від 01.08.2018 року позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії згідно заяви №1318-4435 від 04.07.2018 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив із приписів постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року № 306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом першої інстанції зроблений висновок про відсутність можливості здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до довідок №18 та №19 від 17.04.2018 року та №21 та №23 від 01.06.2018 року, у зв'язку з нерозповсюдженням на дані відомості приписів вищенаведеної постанови Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року №306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» дія цього Порядку поширюється на таких осіб, що до 1 липня 1998 р. отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць:

тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування;

творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів).

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідачем про відмову позивачу у задоволенні заяви про перерахунок пенсії на підставі довідок про заробітну плату №21 та №23 від 01.06.2018 року стало нерозповсюдження дії постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року № 306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на відомості, що містяться в довідках позивача для здійснення перерахунку пенсії.

Так, за змістом оскаржуваного рішення відповідач не вбачає, що позивач працюючи на посаді головного зоотехніка-селекціонера ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» отримувала заробітну плату за результатами роботи, строк якої перевищував місяць.

Надані до матеріалів справи довідки №21 та №23 від 01.06.2017 року (аркуші справи 13, 14) містять посилання на отримання позивачем заробітної плати саме помісячно за період часу з 1985 по 1989 роки, та премії, яка виплачувалась за результатами року, у квітні 1985 року, у квітні 1986 року, у квітні 1987 року.

Аналізуючи викладені вище приписи п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року № 306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

За наведених підстав, колегія суддів, вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про отримання позивачем заробітної плати на посаді головного зоотехніка-селекціонера за результатами роботи строк якої перевищував календарний місяць.

В своїй апеляцій скарзі позивач зауважує на тому, що в матеріалах справи містяться акти перевірки які мають однакові номери та дати проведення перевірки, але різний зміст.

Колегія суддів, вважає дані доводи необґрунтованими.

Підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії стала нерозповсюдження приписів постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2005 року № 306 «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у зв'язку з неотримання позивачем заробітної плати за результатами роботи, строк якої перевищував місяць.

Тоді як сумніви у достовірності самих відомостей, викладених у довідках у відповідача не виникало.

Окрім цього, колегія суддів зауважує на тому, що у позивача під час слухання справи в суді першої інстанції сумніви щодо достовірності викладеної у довідках інформації також не виникало.

За викладених вище обставин, колегія суддів вважає можливим відмовити у задоволенні клопотання позивачу про розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Так, позивач в своєму клопотання вважає, що є підстави з'ясувати достовірність наданих до суду актів перевірки у зв'язку з отриманням нею листа від 12.02.2019 року №26 від директора ПрАТ «ПЗ» Червоний Велетень ОСОБА_3 про відсутність копій даних актів на підприємстві, та їх відповідного не підписання.

У відповідності до ч. 2 ст. 311 КАС України якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

З огляду на те, що на час розгляду справи в суді позивачем не був наданий такий доказ, та в силу приписів ч. 4 ст. 308 КАС України позивачем не визначена винятковість випадку, або неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Крім того, відповідно до п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини від 8 лютого 2005 року у справах «Міллер проти Швеції» заява №55853; п. 58 рішення Європейського Суду з прав людини від 24 червня 1993 року у справі «Шулер-Цграгген проти Швейцарії» спори стосовно пільг, які сплачуються відповідно до систем соціального забезпечення, є суто технічними, а тому їх краще розглядати в рамках письмової процедури, а не за допомогою усних слухань.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги та апеляційна скарга не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Згідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 по справі № 520/10652/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 16.04.2019 року.