Справа № 0240/3190/18-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
Справа № 0240/3190/18-а
Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Н.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьменко Л.В.
суддів: Франовської К.С. Шидловського В.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради, Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,
У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Вінницької міської ради, Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, в якому просила:
- визнати протиправною відмову Вінницької міської ради у наданні ОСОБА_2 статусу "член сім'ї загиблого ветерана війни" відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видачі відповідного посвідчення;
- визнати ОСОБА_2, особою, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як члена сім'ї військовослужбовця, який загинув внаслідок виконання службових обов'язків військової служби;
- зобов'язати Вінницьку міську раду видати ОСОБА_2 посвідчення члена сім'ї загиблого, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та п. 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 за №302.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради викладену у листі №08-00-019-35774 від 03.08.2018, яка полягає у ненаданні статусу "Член сім'ї загиблого ветерана війни" відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та не видачі ОСОБА_2 "Посвідчення члена сім'ї загиблого".

Зобов'язано Департамент соціальної політики Вінницької міської ради видати ОСОБА_2 посвідчення члена сім'ї загиблого, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та п. 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 за №302.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Департамент соціальної політики Вінницької міської ради звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року - без змін.

05 квітня 2019 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів приходить до висновку щодо її часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються положеннями КАС України та іншими законами.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов'язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов'язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов'язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб'єктами права.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права (Рішення, Конституційний Суд, від 30.09.2009, № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу).

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII Конституцію України доповнено, зокрема, статтею 131-2 та підпунктом 11 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення».

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пунктом 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до статті 131-2 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший).

Отже, наведені положення Основного Закону до 01.01.2019 гарантують кожному громадянину України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України, право на правову допомогу та вибір захисника своїх прав - особу, яка є фахівцем у галузі права і на законних підставах має право надавати таку допомогу особисто.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_2 та ТОВ «ПОДІЛЬСЬКИЙ ЮРИДИЧНИЙ ЦЕНТР» в особі директора - Адвоката ОСОБА_3 21.01.2019 було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, за яким Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов'язання здійснювати представництво Клієнта, зокрема, у судах. Пунктом 2.2.2. вказаного договору визначено, що Клієнт за цим договором бере на себе обов'язок належним чином оплатити послуги, які надаються Адвокатом.

Згідно пункту 3.1. вказаного договору вартість послуг встановлено у розмірі 650 грн. за одну годину роботи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно пункту 6,7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 21.01.2019 року, акт виконаних робіт від 02.04.2019 року на загальну суму 5000,00 грн. та квитанцію №13ND40416 від 04.04.2019 року про оплату судових витрат на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн., пов'язаних з розглядом справи №0240/3190/18-а в суді апеляційної інстанції.

Департамент соціальної політики Вінницької міської ради подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які обгрунтував неспівмірністю понесених витрат зі складністю справи, Зазначає, що представник позивача вступив у справу на стадії апеляційного розгляду, обставини справи були з'ясовані судом, правова позиція сформована. Тому послуга щодо попереднього опрацювання матеріалів нічим не підтверджується. Ввавжає також завищеною суму витрат на підготовку та направлення процесуальних документів (відзив на апеляційну скаргу) в розрізі затраченого часу адвоката та з урахуванням наданих на підтвердження копій документів. Звертає також увагу суду на те, що в судовому засіданні в суду апеляційної інстанції представник приймав участь близько 20 хвилин, при цьому вартість послуги розраховано з урахуванням однієї години участі адвоката в судовому засіданні.

З урахуванням наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу та доводів відповідача, колегія суддів вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу є неспівмірним та підлягає зменшенню, виходячи з такого.

В силу приписів статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розподілу судові витрати на професійну правничу допомогу, яка надається саме адвокатами. Згідно положень статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Крім того, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов'язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

З наданого позивачем переліку послуг, зазначених в акті виконаних робіт від 02.04.2019 року та розрахунку вбачається, що вартість послуг, які надавалися позивачу не є підтвердженими в тих розмірах, які зазначено в акті виконаних робіт, дублюють одна одну, як то "попереднє опрацювання матеріалів" та "опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини. Консультування та узгодження правової позиці" та не мали впливу на хід розгляду справи. Деякі види наданих послуг як то підготовка відзиву на апеляційну скаргу та підготовка до судового засідання є, на думку колегії суддів, однотипними діями представника позивача, які включають як формування позиції позивача щодо спірних правовідносин так і спростування доводів відповідача, аналізу судової практики, обсягу пояснень щодо доводів апелянта, тощо.

Крім того, суд вважає завищеною визначену погодинну оплату послуг адвоката за участь в судовому засіданні від 02.04.2019 року. З протоколу судового засідання вбачається, що участь представника позивача в судовому засіданні від 02.04.2019 року складала 20 хвилин.

Проаналізувавши наведений позивачем розрахунок та враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених ним витрат, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення заяви щодо розподілу судових витрат на правову допомогу в сумі 2291,67 грн., що включає: підготовку відзиву на касаційну скаргу - 2075,00 грн., участь в судовому засіданні 02.04.2019 - 216,67 грн. (650 грн. х 20 хв./60 хв. (де 650 грн. сума заявлених витрат за 1 годину участі в судовому засіданні, 20 хв. - фактичний час проведений в судовому засіданні).

З урахуванням наведених судом апеляційної інстанції мотивів, загальний розмір понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, пов'язаних з розглядом справи №0240/3190/18-а судом апеляційної інстанції складає: 2291,67 грн.

Судові витрати підлягають стягненню з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат - задовольнити.

Ухвалити у справі додаткову постанову.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради () судові витрати на правничу допомогу, пов'язані з розглядом справи №0240/3190/18-а судом апеляційної інстанції у розмірі 2291,67 грн. (дві тисячи двісті дев'яносто одна) грн. 60 коп.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5