Справа № 414/950/19
Суддя: Акулов Є. М.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року Справа № 414/950/19

Провадження № 2-а/414/20/2019

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області, в особі інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Луганській області ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Луганській області, в особі інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Луганській області ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в якій вказав, що постановою вищевказаного інспектора 26 березня 2019 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255 грн. на підставі постанови серія ЕАВ № 1017371.

Відповідно до вищезазначеної постанови позивач о 18 год. 21 хв. 26.03.2019 року в м. Сєвєродонецьк по вул. Курчатова, 19 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п.18.1 ПДР України, відповідно до якого «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Позивач вважає, що зазначена постанова є безпідставною, а висновок про його вину в порушенні правил дорожнього руху не відповідає дійсності, ґрунтується на припущеннях інспектора. Вказане інспектором у постанові відповідача повністю не відповідає дійсності. Працівником поліції при винесенні постагнови було допущено порушення його прав в частині забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП. Позивач вважає дії інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 протиправними щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення про визнання позивача винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу та просить постанову скасувати.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також надав відзив та відеоматеріали. Щодо правопорушення ОСОБА_1, у вівдзиві вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підтримує та заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, 26 березня 2019 року представником Управління патрульної поліції в Луганській області, інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Луганській області ОСОБА_2 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255 грн. на підставі постанови серія ЕАВ № 1017371.

Відповідно до вищезазначеної постанови позивач о 18 год. 21 хв. 26.03.2019 року в м. Сєвєродонецьк по вул. Курчатова, 19 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п.18.1 ПДР України, відповідно до якого «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» та відносно нього було складено постанову за ст. 122 ч. 1 КУпАП - ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах (а.с. 1).

Досліджений судом відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який надано суду на підтвердження вчиненого водієм правопорушення, не свідчить про вчинення позивачем порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (а.с.12).

Іншого матеріали справи не містять.

Згідно ч1 ст 122 КУпАП водії підлягають відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до вимог статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстр. в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853,затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно пункту 4 р. І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1,2 і 3 статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р. III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд не приймає до уваги посилання позивача в позові на порушення працівником поліції його прав щодо винесення постанови та притягнення до адміністративної відповідальності на місці.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.ч. 2,3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи;зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист зокрема шляхом визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

З огляду на наведені приписи законодавства та аналізу наданих суб"єктом владних повноважень доказів, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП, а саме ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах. Відсутні будь-які фактичні дані щодо ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, окрім зазначення про це у постанові, проти якої категорично заперечував позивач. Наданий відповідачем відеозапис ніяким чином не свідчить про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху. Відповідачем не надано суду будь яких фактичних матеріалів, які б поза розумним сумнівом доводили, що позивач дійсно порушив правила дорожнього руху.

А тому слід позовні вимоги задовольнити, при цьому задля захисту прав позивача суд вважає доцільним вийти за межі заявлених позивачем вимог.

Ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 2,5,132,139, 241-246,250,251,255,286 України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області, в особі інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Луганській області ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу задовольнити повністю.

Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ЕАВ № 1017371 від 26.03.2019 року, стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП визнати незаконною та скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області код , адреса: 93404, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 16, за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір 768,40 грн. на реквізити: Державна судова адміністрація України, місце знаходження вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (код ЄДРПОУ - 26255795), реквізит рахунка для зарахування до державного бюджету надходжень: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106, код за , Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Апеляційну скаргу рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.М. Акулов