Справа № 180/2315/18
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 180/2315/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20.12.2018 в адміністративній справі №180/2315/18, ухвалене суддею Татанайською Ю.А., по справі за позовом Фізичної особи-підприэмця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за №255 від 16.10.2018року,-

в с т а н о в и В:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за № 255 від 16 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 680 гривень.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20.12.2018 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що відповідачем при складанні протоколів про адміністративне правопорушення № 255 та № 256 від 09 жовтня 2018 року та постанови № 255 від 16 жовтня 2018 року порушено вимоги ст.ст.256, 283 Кодекс України про адміністративні правопорушення, зокрема, не зазначено, які саме правопорушення з числа альтернативних, передбачених у ст.1641, ч.1 1651 КУпАП, вчинено ФОП ОСОБА_1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив прийняти нове рішення , яким відмовоити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно з ч.1 ст.38 КУпАП датою вчинення правопорушення для правомірності накладення адміністративеного стягнення є дата складання та підписання акта перевірки- від 19.09.2018 №53879/04-36-13-05/НОМЕР_1.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, місце проживання (податкова адреса) згідно свідоцтва про держреєстрацію: Україна, 53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Чернишевського, будинок №5-Е, та 19 вересня 2018 року складено акт №53879/04-36-13-05/НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

18 жовтня 2018 року ФОП ОСОБА_1 подав до ГУ ДФС у Дніпропетровській області заперечення до Акту перевірки №53879/04-36-13-05/НОМЕР_1 від 19 вересня 2018 року, за яким просив переглянути висновки вказаного Акту та сформулювати їх у відповідності з чинним законодавством України.

Також, на підставі вказаного акту головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Шураєвою М.О. складено:

- протокол про адміністративне правопорушення за № 255 від 09 жовтня 2018 року за ч.1 ст.1651 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушення абз.1 п.2 ст.7 Закону України № 2464-VІ від 08 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015-2017 роки.

- протокол про адміністративне правопорушення за № 256 від 09 жовтня 2018 року за ст.16-41 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушення п.177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в частині завищення задекларованої вартості документально підтверджених витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу від здійснення діяльності за 2015-2017 роки.

На підставі вказаних протоколів № 255 та № 256 від 09 жовтня 2018 року заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Сікіріню І.В. винесено постанову про притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 680 гривень .

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як було встановлено судом першої інстанції, 21.11.2018 року ФОП ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України подано скаргу на податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.11.2018 року № (форма «Н»), згідно якого зменшене від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 436751,52 гривень; № (форма «В4») згідно якого було застосовано штрафну санкцію в сумі 59539,00 гривень; № (форма «Р») згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану на суму 1037347,20 гривень; № (форма «Р»), згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 1285715,38 гривень, в тому числі за основним платежем - 1028572,30 гривень, за фінансовими санкціями (25%) - 257143,08 гривень, № (форма «Р»), згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на суму 104 202,18 гривень, в тому числі за основним платежем - 83362,54 гривень, за фінансовими санкціями (25%) - 20840,64 гривень, № (форма «ПС»), згідно якого застосовано штрафну санкцію у сумі 170 гривень; вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- в сумі 255797,56 гривень та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску в розмірі 50036,08 гривень, в якій просив в межах процедури адміністративного оскарження переглянути податкові повідомлення-рішення та скасувати їх як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. Державна фіскальна служба України 12.12.2018 року надала ФОП ОСОБА_1 рішення про продовження строку розгляду скарги по 25.01.2019 року включно, оскільки питання, зазначені у скарзі, потребують отримання додаткових документів.

09 жовтня 2018 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Шураєвою М.О. складено на ФОП ОСОБА_1 протоколи про адміністративне правопорушення № 255 та № 256.

Згідно з ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, головний державний ревізор-інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Шураєва М.О. неповно з'ясовано обставини справи, що призвело до винесення незаконного рішення.

Під час ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення вина позивача в порушенні податкового законодавства та законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування не була доведена, так як він не погодився з тим, що ним порушено п. 177.1, п.177.2, ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження доходу, завищення документально підтверджених витрат та заниження загального оподатковуваного доходу, і абз.1 п.2 ст.7 Закону України № 2464-VІ від 08 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» і оскаржив нарахування до суду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області -залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20.12.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 27 лютого 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю.В. Дурасова

суддя С.М. Іванов