Справа № 200/5367/19
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 200/5367/18
Провадження № 2-а/200/512/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року. Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська в складі: головуючого: судді - Томаша В.І., при секретарі - Кубрак К.В., розглянувши у м. Дніпро в порядку спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області в особі Шевченківського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянки Грузії ОСОБА_1 «про примусове видворення за межі України», -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області в особі Шевченківського РВ у місті Дніпрі Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом до громадянки Грузії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що громадянка Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Тбілісі Грузія, паспорт НОМЕР_1 виданий Міністерством юстиції Грузії 05.05.2017 року, терміном дії до 05.05.2027 року, прибула на територію України в березня 2017 року через КПП «Бориспіль» з приватних справ. В період з 08.05.2017 року по 31.10.2017 рік мешкала в м.Дніпро з простроченим терміном перебування та ухилялася від виїзду з України після закінчення терміну перебування іноземного громадянина в Україні. 07.11.2017 відносно відповідача Шевченковським РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове повернення з України громадянку Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно зазначеного рішення громадянка Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 повинна була залишити територію України до 07.12.2017 року, про що свідчить її власний підпис на самому рішенні.

19.03.2019 року на виконання наказу Державної міграційної служби України № 30/аг від 01.03.2019 року «Про проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» під час проведення профілактичних заходів співробітниками Шевченківського ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області спільно було виявлено та затримано громадянку Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Таким чином, відповідач рішення про примусове повернення від 07.11.2017 р. не виконала.

Крім того, за інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідач територію України не покидала.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, громадянка Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Тбілісі Грузія, паспорт НОМЕР_1 виданий Міністерством юстиції Грузії 05.05.2017 року, терміном дії до 05.05.2027 року, прибула на територію України в березня 2017 року через КПП «Бориспіль» з приватних справ.

В період з 08.05.2017 року по 31.10.2017 рік громадянка Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкала в м.Дніпрі з простроченим терміном перебування та ухилялася від виїзду з України після закінчення терміну перебування іноземного громадянина в Україні. За порушення правил перебування на території України відносно громадянки Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. 31 жовтня 2017 року за порушення правил перебування на території України гр. Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та постановою Шевченківського РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 07 листопада 2017 року на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень на користь держави.

Крім цього, 07.11.2017 відносно відповідача Шевченковським РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове повернення з України громадянку Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Згідно зазначеного рішення громадянка Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 повинна була залишити територію України до 07.12.2017 року, про що свідчить її власний підпис на самому рішенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Зазначене рішення відповідачем у передбачений законодавством строк не оскаржувалося.

Також судом встановлено, що 19.03.2019 року на виконання наказу Державної міграційної служби України № 30/аг від 01.03.2019 року «Про проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» під час проведення профілактичних заходів співробітниками Шевченківського ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області спільно було виявлено та затримано громадянку Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач рішення про примусове повернення від 07.11.2017 р. добровільно не виконала, не залишила територію України.

Крім того, за інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідач територію України не покидала.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Цією ж статтею Закону передбачено, що рішення про видворення іноземця чи особи без громадянства повинно бути прийнято органом охорони державного кордону. Таке рішення про видворення може бути оскаржене до суду. Іноземець чи особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений в рішенні про видворення.

Примусове видворення іноземця чи особи без громадянства на підставі постанови адміністративного суду здійснюється лише у разі, якщо особа ухиляється від виїзду після прийняття рішення про видворення. Затримання і примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства здійснюється органами охорони державного кордону лише на підставі постанови адміністративного суду, яка приймається за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

Аналізуючи вищенаведені приписи ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд приходить до висновку про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов'язкові обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду.

Обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається з матеріалів справи таке рішення щодо відповідача було прийнято.

У відповідача відсутні документи, які б давали їй право офіційно вибути за межі території України. Крім того, суд враховує також й те, що у відповідача власного житла, постійного джерела існування та законних представників на території України не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч. 3 п. 1.8. Інструкції «Про порядок про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженою наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012р. №353/271/150, позовні заяви територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС про примусове видворення іноземців подаються до окружного адміністративного суду за місцезнаходженням відповідного органу, підрозділу за наявності однієї з таких підстав, а саме, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземці будуть ухилятися від виконання рішення про примусове повернення.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства, в тому числі, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Як встановлено в ході розгляду справи судом, обґрунтованими є підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України, оскільки у відповідача відсутні необхідні для цього кошти.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до територіального підрозділу Державної міграційної служби України із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні докази, які б свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв'язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, тому наявні правові підстави для його примусового видворення за межі України.

Оскільки, строк дії для повернення до країни походження у відповідача закінчився, відносно неї було прийнято рішення примусове повернення з території України, у суду є всі підстави вважати, що відповідач знаходиться на території України незаконно, підстав для продовження терміну перебування в Україні не має, а тому вона має бути видворена в примусовому порядку за межі території України, відповідно до п.1.8 Інструкції «Про порядок про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затверджено наказом МВС України, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України рішення суду в частині примусового видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 288, ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов'язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 5, 20, 46, 288, 289, п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області в особі Шевченківського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянки Грузії ОСОБА_1 «про примусове видворення за межі України» - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянку Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допустити негайне виконання рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя

Бабушкінського районного

Суду м. Дніпропетровська В.І. Томаш