Справа № 804/8041/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

16 квітня 2019 року

справа №804/8041/13-а

адміністративне провадження №К/9901/31830/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2013 року у складі судді Павловського Д.П.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у складі колегії суддів Юрко І.В., Гімона М.М., Чумака С.Ю.

у справі №804/8041/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська

про визнання протиправним і скасування наказу,

У С Т А Н О В И В :

У червні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська (правонаступником якої є Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області), (далі - податковий орган, контролюючий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним і скасування наказу податкового органу про проведення документальної позапланової перевірки Товариства від 13 червня 2013 року № 967.

Позов обґрунтовано тим, що всупереч вимогам підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, як правову підставу для винесення оскаржуваного наказу, від податкового органу позивач не отримував жодного запиту про надання інформації та як наслідок не надав відповідь, а тому наказ про проведення документальної позапланової перевірки є протиправним.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, висновувалися з того, що спірний наказ від 13 червня 2013 року № 967 суперечить нормам підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

У вересні 2017 року відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, виключно цитуючи норми податкового законодавства, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

23 жовтня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу після усунення недоліків касаційної скарги зазначених в ухвалі цього ж суду від 05 вересня 2017 року та витребувано справу № 804/8041/13-а з Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

01 березня 2018 року матеріали касаційного провадження №К/9901/31830/18 передані з Вищого адміністративного суду України до Верховного Суду.

07 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду матеріали касаційного провадження прийнято до провадження, справа №804/8041/13-а повторно витребувана з суду першої інстанції.

20 березня 2018 року справа № 804/8041/13-а надійшла на адресу Верховного Суду.

Заперечення або відзив від позивача до Суду на касаційну скаргу податкового органу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналогічні вимоги містять положення статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 13 червня 2013 року керівником податкового органу видано наказ №967 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МТК» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських операцій з контрагентами за період лютий 2013 року.

Правовими підставами для призначення вказаної перевірки в наказі від 13 червня 2013 року № 967 визначено підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Перевіривши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги Суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для їх скасування, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з підпунктом 78.1.1. пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, обов'язковою передумовою здійснення документальної перевірки позивача є направлення письмового запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.

Отримання податкової інформації контролюючими органами служби регламентується статтею 73 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245 "Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом" (далі - Порядок).

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту 10 Порядку встановлено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Аналіз зазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об'єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та за наявності підстав для її проведення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження виявлення недостовірності даних податкової звітності та правомірності призначення позапланової виїзної перевірки Товариства, та під час судового розгляду таких обставин відповідачем не доведено. Не надано доказів того, що позивачу до видання оскаржуваного наказу направлялись письмові запити щодо надання пояснень про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства та їх документального підтвердження, в тому числі стосовно взаємовідносин позивача з будь-якими контрагентами за період - лютий 2013 року. В матеріалах справи такі докази відсутні.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 04 квітня 2013 року по 17 квітня 2013 року відповідачем проводилася документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок майбутніх платежів за лютий 2013 року, за результатами якої складено акт від 24 квітня 2013 року №2458/5-3/33115436, тобто за той же період, який зазначений в оскаржуваному наказі.

Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що контролюючий орган прийняв протиправне рішення про призначення перевірки позивача, у зв'язку з чим доводи Товариства про протиправність наказу є обґрунтованими.

За приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга відповідача залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі №804/8041/13-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер