Справа № 826/18438/14
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Парінова А.Б.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року

у справі 826/18438/14 (розглянуту у порядку письмового провадження)

за позовом Повного товариства "Велта П.М.С.Г. "Гарант Сервіс"

до відповідача Одеської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправними дій та рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

Повне товариство "Велта П.М.С.Г." "Гарант-Сервіс" (далі по тексту - позивач, ПТ "Велта П.М.С.Г." "Гарант-Сервіс") в листопаді 2014 року звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України (далі по тексту - відповідач, Південна митниця), у якому просить:

- визнати протиправними дії/рішення відповідача щодо складання актів настання гарантійного випадку від 06 листопада 2014 року №11, від 06 листопада 2014 року №12, від 06 листопада 2014 року №13 та вимог про сплату коштів за гарантійним документом від 06 листопада 2014 року №11, від 06 листопада 2014 року №12, від 06 листопада 2014 року №13;

- скасувати акти настання гарантійного випадку від 06 листопада 2014 року №11, від 06 листопада 2014 року №12 та від 06 листопада 2014 року №13;

- скасувати вимоги про сплату коштів за гарантійним документом від 06 листопада 2014 року №11, від 06 листопада 2014 року №12 та від 06 листопада 2014 року №13.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що спірні вимоги про сплату коштів за гарантійним документом від 06.11.2014 № 11, № 12, № 13 є безпідставними, складеними з перевищенням суб'єктом владних повноважень своїх повноважень, оскільки відповідно до пункту 1.3 Розділу 1 «Предмет Угоди» Угоди від 23.11.2012 за № 770 «Про надання фінансових гарантій митним органам незалежним фінансовим посередником» «гарантійний випадок - факт невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, взятого на себе зобов'язання, що підтверджується актом про настання гарантійного випадку, у зв'язку з настанням якого Гарант зобов'язується сплатити митному органу кошти в сумі митного боргу за відповідною гарантією», а на час складання вимог товар і транспортні засоби знаходилися в зоні митного контролю пункту пропуску «Кучурган» Південної митниці. Відтак, повна втрата товарів і заміна товарами іншого найменування фактично не доведена.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано вимоги Південної митниці Міністерства доходів і зборів України про сплату коштів за гарантійним документом від 06 листопада 2014 року №11, від 06 листопада 2014 року №12 та від 06 листопада 2014 року №13, в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 лютого 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року та ухвалу суду апеляційної інстанції від 17 лютого 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року, і направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 03 лютого 2016 року вказав на необхідність дослідження судом першої інстанції обставин щодо моменту, коли посадові особи митниці почали та закінчили здійснювати контроль за дотриманням установлених законодавством умов здійснення транзиту вантажу, що переміщувався у вищезазначених автомобілях перевізника - компанії "GODJI TRANS 2004 LTD", моменту, коли вони почали та закінчили здійснювати огляд вантажу, що переміщувався в цих автомобілях, моменту, коли вони провели процедуру відбору проб та зразків товару та який документ був складений у зв'язку з проведенням цих процедур.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2017, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017, відмовлено повністю у задоволені позову повного товариства «Велта П.М.С.Г.» «Гарант-Сервіс».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.10.2017 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 у справі № 826/18434/14 в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправними дій/рішень Південної митниці Міндоходів щодо складання вимог про сплату коштів за гарантійним документом від 06.11.2014 № 11, 12 та 13 та в частині відмови у задоволенні позову про скасування вимог про сплату коштів за гарантійним документом від 06.11.2014 № 11, 12 та 13, складених Південною митницею Міндоходів, а справу в цій частині направлено до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва 10 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року залишено без змін.

Скасовуючи постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року, і направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 18 жовтня 2017 року вказав на необхідність більш повно дослідження обставин в обсязі, визначеному в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03 лютого 2016 року, зокрема, щодо часу зникнення товарів, які перевозилися транспортними засобами перевізника, та які зникли у період з 02 жовтня 2014 року по 15 жовтня 2014 року, зокрема, але не виключно встановити результати обміну сторонами інформацією в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 307 МК України, а також встановити інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, надати їм відповідну правову оцінку і в залежності від встановленого вирішити спір у відповідності до вимог матеріального та процесуального закону.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2018 року адміністративний позов повного товариства "Велта П.М.С.Г." "Гарант-Сервіс" задоволено частково. Визнати протиправними дії (рішення) Одеської митниці ДФС щодо складання вимог про сплату коштів за гарантійним документом №11 від 06.11.2014року, №12 від 06.11.2014 року, №13 від 06.11.2014 року. Визнано протиправними та скасувано вимоги про сплату коштів за гарантійним документом №11 від 06.11.2014 року, №12 від 06.11.2014 року, №13 від 06.11.2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Одеською митницею Державної фіскальної служби подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права та неповного з'ясування обставин справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Позивачем відзив (заперечення) на апеляційну скаргу не надано.

В судовому засіданні представником позивача доводи апеляційної скарги заперечено, зазначено, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року є правомірним та скасуванню не підлягає.

Представником відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримано. Просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у зоні діяльності митного поста "Кучурган" Південної митниці 02 жовтня 2014 року співробітниками цієї митниці затримано три автомобіля, які здійснювали транзитне перевезення тютюну з митного поста "Порубне" Чернівецької митниці, про що посадовими особами 06 листопада 2014 року складено акти про настання гарантійного випадку:

- № 11 (вихідний №16095/15-70-53 від 07 листопада 2014 року), яким встановлено, що товар - тютюн промислового виробництва (агломеровані пілети) у кількості 22035,2 кг, який повинен бути доставлений у митний пост "Роздільна" Південної митниці перевізником "GODJI TRANS 2004 LTD" за маршрутом Порубне-Кучурган у строк до 09 жовтня 2014 року без зміни його кількості, вартості і найменування, втрачений (повна втрата із заміною товарами іншого найменування); митна вартість товару становить 141 996,72 грн.; сума податків і зборів (обов'язкових платежів), що повинні бути сплачені за митне оформлення цих товарів, складає 8 348 026,00 грн.;

- № 12 (вихідний №16098/15-70-53 від 07 листопада 2014 року), яким встановлено, що товар - тютюн промислового виробництва (агломеровані пілети) у кількості 22035,2 кг, який повинен бути доставлений у митний пост "Роздільна" Південної митниці перевізником "GODJI TRANS 2004 LTD" за маршрутом Порубне-Кучурган у строк до 09 жовтня 2014 року без зміни його кількості, вартості і найменування, втрачений (повна втрата із заміною товарами іншого найменування); митна вартість товару становить 141 996,72 грн.; сума податків і зборів (обов'язкових платежів), що повинні бути сплачені за митне оформлення цих товарів, складає 8 348 026,00 грн.;

- № 13 (вихідний №16100/15-70-53 від 07 листопада 2014 року), яким встановлено, що товар - тютюн промислового виробництва (агломеровані пілети) у кількості 22035,2 кг, який повинен був бути доставлений у митний пост "Роздільна" Південної митниці перевізником "GODJI TRANS 2004 LTD" за маршрутом Порубне-Кучурган у строк до 09 жовтня 2014 року без зміни його кількості, вартості і найменування, втрачений (повна втрата із заміною товарами іншого найменування); митна вартість товару становить 141 996,72 грн.; сума податків і зборів (обов'язкових платежів), що повинні бути сплачені за митне оформлення цих товарів, складає 8 348 026,00 грн.

Факт втрати товару посадовими особами митного поста "Роздільна" Південної митниці Міндоходів за участю співробітника Управління Служби безпеки України в Одеській області Кочурко О.І., посадової особи Відділу прикордонної служби ВПС "Кучурган" та перевізників товарів був виявлений 15 жовтня 2014 року під час проведення митного огляду транспортних засобів, якими ці товари перевозилися.

На підставі актів про настання гарантійного випадку Південною митницею Міндоходів сформовані вимоги від 06 листопада 2014 року про сплату коштів за гарантійним документом:

- № 11 (вихідний № 16094/15-70-53 від 07 листопада 2014 року), відповідно до якої на підставі гарантійного документа від 29 вересня 2014 року №0280-10474-01-270914 код , виданого ПТ "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс", сума митного боргу (сума податків і зборів (обов'язкових платежів)), який підлягає сплаті відповідно до чинного законодавства України за недопоставлений у митницю призначення товар, зазначений в акті про настання гарантійного випадку від 06 листопада 2014 року № 11, становить 8348026,30 грн. (у тому числі мито - 649 822,46 грн., акцизний податок - 6 283 200,00 грн., екологічний податок - 0,00 грн., ПДВ - 1 415 003,84 грн.);

- № 12 (вихідний № 16097/15-70-53 від 07 листопада 2014 року), відповідно до якої на підставі гарантійного документа від 29 вересня 2014 року №0280-10473-01-270914 код , виданого ПТ "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс", сума митного боргу (сума податків і зборів (обов'язкових платежів)), який підлягає сплаті відповідно до чинного законодавства України за недопоставлений у митницю призначення товар, зазначений в акті про настання гарантійного випадку від 06 листопада 2014 року № 12, становить 8 348 026,30 грн. (в тому числі мито - 649 822,46 грн., акцизний податок - 6 283 200,00 грн., екологічний податок - 0,00 грн., податок на додану вартість - 1 415 003,84 грн.);

- № 13 (вихідний №16099/15-70-53 від 07 листопада 2014 року), відповідно до якої на підставі гарантійного документа від 29 вересня 2014 року №0280-10489-01-270914 код , виданого ПТ "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс", сума митного боргу (сума податків і зборів (обов'язкових платежів)), який підлягає сплаті відповідно до чинного законодавства України за недопоставлений у митницю призначення товар, зазначений в акті про настання гарантійного випадку від 06 листопада 2014 року № 13, становить 8 348 026,30 грн. (в тому числі мито - 649 822,46 грн., акцизний податок - 6 283 200,00 грн., екологічний податок - 0,00 грн., податок на додану вартість - 1 415 003,84 грн.).

На підставі зазначених актів про настання гарантійного випадку від 06.11.2014 №11, № 11, № 12 та №13 Південною митницею направлено позивачу:

- вимогу про сплату коштів за гарантійним документом від 06 листопада 2014 року №11 (зареєстровану за вихідним №16094/15-70-53 від 07 листопада 2014 року) (далі по тексту - вимога №1), відповідно до якої на підставі гарантійного документа від 29 вересня 2014 року №0280-10474-01-270914 код , виданого ПТ "Велта П.М.С.Г." "Гарант-Сервіс", сума митного боргу (сума податків і зборів (обов'язкових платежів)), який підлягає сплаті відповідно до чинного законодавства України за недопоставлений у митницю призначення товар, становить 8 348 026,00 грн. (в т. ч. мито - 649 822,46 грн., акцизний податок - 6 283 200,00 грн., екологічний податок - 0,00 грн., податок на додану вартість - 1 415 003,84 грн.);

- вимогу про сплату коштів за гарантійним документом від 06 листопада 2014 року №12 (зареєстровану за вихідним №16097/15-70-53 від 07 листопада 2014 року) (далі по тексту - вимога №2), відповідно до якої на підставі гарантійного документа від 29 вересня 2014 року №0280-10473-01-270914 код , виданого ПТ "Велта П.М.С.Г." "Гарант-Сервіс", сума митного боргу (сума податків і зборів (обов'язкових платежів)), який підлягає сплаті відповідно до чинного законодавства України за недопоставлений у митницю призначення товар, становить 8 348 026,00 грн. (в т.ч. мито - 649 822,46 грн., акцизний податок - 6 283 200,00 грн., екологічний податок - 0,00 грн., податок на додану вартість - 1 415 003,84 грн.);

- вимогу про сплату коштів за гарантійним документом від 06 листопада 2014 року №13 (зареєстровану за вихідним №16099/15-70-53 від 07 листопада 2014 року) (далі по тексту - вимога №3), відповідно до якої на підставі гарантійного документа від 29 вересня 2014 року №0280-10489-01-270914 код , виданого ПТ "Велта П.М.С.Г." "Гарант-Сервіс", сума митного боргу (сума податків і зборів (обов'язкових платежів)), який підлягає сплаті відповідно до чинного законодавства України за недопоставлений у митницю призначення товар, становить 8 348 026,00 грн. (у т. ч. мито - 649 822,46 грн., акцизний податок - 6 283 200,00 грн., екологічний податок - 0,00 грн., податок на додану вартість - 1 415 003,84грн.).

Вважаючи вказані вимоги такими, що прийняті всупереч чинному законодавству та такими, що порушують права та законні інтереси позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що обставини, встановлені актами про настання гарантійного випадку від 06 листопада 2014 року №№11, 12, 13, не підтверджуються, а тому направлення Південною митницею позивачу вимог про сплату коштів за гарантійним документом від 06 листопада 2014 року №№ 11, 12, 13 відбулось за відсутності підстав, передбачених Митних кодексом України.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 306 Митного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, фінансові гарантії є одним із способів забезпечення сплати митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 307 Митного кодексу України юридичні особи, які мають намір виступати гарантом забезпечення особою своїх зобов'язань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів, уповноважуються на це і вносяться до реєстру гарантів у порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до частини третьої статті 307 Митного кодексу України фінансова гарантія видається гарантом і надається органам доходів і зборів особою, відповідальною за сплату митних платежів, або будь-якою іншою особою на користь особи, відповідальної за сплату митних платежів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Фінансова гарантія діє на всій митній території України.

Відповідно до частини першої статті 311 Митного кодексу України органи доходів і зборів як забезпечення сплати митних платежів приймають фінансові гарантії, видані гарантами, включеними до реєстру гарантів, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами частини другої статті 307 та частини третьої статі 314 Митного кодексу України взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод, у яких зазначається обов'язок гаранта безумовно сплатити суму митних платежів у разі невиконання відповідними особами зобов'язань перед органами доходів і зборів.

Згідно частини другої статті 311 Митного кодексу України фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов'язанням гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов'язань із сплати митних платежів.

З аналізу наведених норм вбачається, що фінансова гарантія, як спосіб забезпечення сплати митних платежів, надається органу доходів і зборів гарантом, внесеним до реєстру гарантів, відносини яких регулюються на підставі відповідних укладених угод; при цьому обов'язок гаранта виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти в межах певної суми у разі невиконання відповідними особами зобов'язань перед органами доходів і зборів.

У свою чергу виключний перелік випадків, коли орган доходів і зборів має право направляти гаранту вимоги щодо сплати митних платежів визначено у частині четвертій статті 311 Митного кодексу України, а саме:

1) перевищення більше ніж на 10 днів встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого);

2) встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов митних режимів з умовним звільненням від оподаткування митними платежами;

3) настання терміну сплати податкових зобов'язань відповідно до розділу III цього Кодексу;

4) встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов тимчасового ввезення або транзиту товарів, транспортних засобів особистого користування, що переміщуються через митний кордон України громадянами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Я вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 22 листопада 2012 року між Державною митною службою України та ПТ "Велта П.М.С.Г." "Гарант-Сервіс" укладено угоду №770 про надання фінансових гарантій митним органам незалежним фінансовим посередником (далі по тексту - Угода).

Пунктами 4.1 та 4.3 Угоди встановлено, що у випадках, передбачених частиною четвертою статті 311 Митного кодексу України, митний орган, яким виявлено факт настання гарантійного випадку, протягом п'яти робочих днів з дати виявлення такого факту складає акт за формою, наведеною у додатку з до цієї угоди; разом з актом у трьох оригінальних примірниках складається вимога, що підписується керівником митного органу або особою, яка його заміщує; до вимоги разом з актом додаються за наявності документи, що свідчать про настання гарантійного випадку.

Як вбачається із змісту спірних вимог, як підставу для іх винесення митним органом зазначено, що такі направлено позивачу за недоставлений у митницю призначення товар.

Поряд з цим, частиною четвертою статті 311 Митного кодексу України не передбачено такої підстави для надсилання вимоги.

Апелянтом уточнено підстави надсилання ПТ "Велта П.М.С.Г." "Гарант-Сервіс" оскаржуваних вимог та зазначено, що підставою для направлення вимог про сплату коштів за гарантійним документом є встановлення факту порушення вимог і умов митних режимів з умовним звільненням від оподаткування митними платежами, який являє собою втрату товару - тютюну, який переміщувався транзитом, посилаючись на пункт 2 частини четвертої статті 311 Митного кодексу України.

Як вбачається із змісту вимог, позивачем надано гарантії з метою забезпечення сплати митних платежів у митному режимі транзит за митними деклараціями типу ТР 80 АА №408020301/2014/005494, №408020301/2014/005495 та №408020301/2014/005497 від 02 жовтня 2014 року, відповідно до яких товар - тютюн промислового виробництва (агломеровані пілети) упаковано в поліетиленових мішках по 50 кг. у кількості 22035,2 кг. має бути доставлений у митний пост "Роздільна" Південної митниці перевізником "GODЛ TRANS 2004 LTD" за маршрутом Порубне-Кучурган у строк до 09 жовтня 2014 року без змін його кількості, вартості та найменування.

Відтак, фінансовою гарантією забезпечено доставку товару до митниці призначення у строк до 09 жовтня 2014 року без змін його кількості, вартості та найменування.

Статтею 90 Митного кодексу України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Пункт перший частини одинадцятої статті 311 Митного кодексу України встановлює, що підтвердженням фактичного виконання зобов'язань, забезпечених гарантією щодо транзитного перевезення товарів є повідомлення, у тому числі в електронному вигляді, органу доходів і зборів відправлення органом доходів і зборів призначення (завершення транзитного перевезення) про доставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до наданих зобов'язань.

Як вбачається із витягу з Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі по тексту - ЄАІС) та вірно встановлено судом першої інстанції, товар - тютюн промислового виробництва (агломеровані пілети) упаковано в поліетиленових мішках по 50 кг. у кількості 22035,2 кг. за митними деклараціями від 02 жовтня 2014 року №408020301/2014/005494, №408020301/2014/005495 та №408020301/2014/005497 доставлено на митницю призначення 02 жовтня 2014 року. Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

При цьому, відповідачем, протягом усього часу розгляду даної справи, не надано Доказів в підтвердження того, що на дату доставлення на митницю призначення змінився стан вказаного товару, його кількість, вартість чи найменування.

А відтак, забезпечені фінансовою гарантією зобов'язання з доставки товару у митницю призначення до 09 жовтня 2014 року без змін його кількості, вартості та найменування, виконано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів митного органу з приводу втрати товарів із заміною товарами іншого найменування та посилання на експертні висновки від 24 жовтня 2014 року №№127, 128 та 135 щодо невідповідності товарів, що переміщувались, найменуванню, зазначеному митних деклараціях від 02 жовтня 2014 року №408020301/2014/005494, №408020301/2014/005495 та №408020301/2014/005497, та протоколи про порушення митних правил, складені 30 жовтня 2014 року відносно водіїв компанії "GODЛ TRANS 2004 LTD", оскільки припущення щодо ймовірної втрати товару виникли після виконання забезпечених гарантією зобов'язань.

Натомість, факт доставки товару в пункт призначення та наявність відміток про доставку товарів в програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи, є підтвердженням виконання позивачем своїх зобов'язань.

Також, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що виявлення невідповідності товару через 13 днів з моменту прибуття товару до митниці призначення, не є підставою для висновку про порушення позивачем митного режиму, оскільки відповідачем не надано доказів, що товар станом на момент прибутті (02.10.2014) був не належної якості. Посилання відповідача на необхідність затримки транспортних засобів для огляду понад строки, встановлені чинним законодавством для митного оформлення не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги.

Частиною першою статті 338 Митного кодексу України визначено, що огляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, пред'явлених органу доходів і зборів (у тому числі для перерахунку та зважування) проводиться в можливо короткий строк після прийняття рішення про його проведення.

Представником відповідача у судовому засіданні призначеному з розгляду апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року, в обґрунтування існування причин тривалої затримки товарів, зазначалось, що Південною митницею Міндоходів направлявся запит до Начальника правоохоронного департаменту митної служби Міністерства фінансів Республіки Молдови від 23.09.2014 року з приводу надання інформації щодо OOP «Zlatogor», яке зареєстровано за адресою: Profsojuzov, 53am Tiraspol, Moldpova. Запит мотивовано «проверка субьектов внешнежономической деятельности которые возможно осуществляют «псевдо транзит» табачних изделий».

Водночас, пункт 8 статті 336 Митного кодексу України встановлює, що під час митного контролю передбачено право органу доходів та зборів на направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Колегія суддів зазначає, що вказаний запит відповідача складено ще до в'їзду транспортних засобів на територію України (початку транзиту 28.09.2014), відтак останній об'єктивно не міг знати про наміри транзиту товару, який було забезпечено гарантіями позивача та запит складений щодо іншої компанії "Златогор", оскільки компанія-отримувач товару, транзит якого було забезпечено гарантіями позивача, має іншу адресу реєстрації (Молдова, с. Суклея, вул. Чапаева, 88), що підтверджується даними, зазначеними вантажно-митних деклараціях.

Крім того, пунктом 2 статті 3 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Молдова про співробітництво і взаємодопомогу в митних справах від 18.08.1999 (набрала чинності для України 30.07.2000) встановлено, що товари та транспортні засоби, які прямують транзитом, звільняються від митного огляду, за винятком випадків, коли є підстави вважати, що вони не підлягають пропуску через митний кордон відповідно до законодавства країн Сторін, мають документи, оформлені з порушенням вимог митного законодавства країн Сторін.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, митним органом у порушення вищезазначеного положення та за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що надані документи, оформлені з порушенням вимог митного законодавства України, здійснено огляд транспортних засобів та товарів.

З матеріалів справи також не вбачається, що відповідачем видавалась картка відмовив митному оформленні чи пропуску транспортних засобів і товарів через митний кордон та вказане не спростоване відповідачем.

Відтак, подальші дії відповідача, а саме-щодо виявлення невідповідності товару через 13 днів з моменту прибуття транспортних засобів до митниці призначення, не можуть бути підставою для висновку про порушення позивачем декларування митного режиму.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що митним органом не доведено встановлення факту порушення вимог і умов митних режимів з умовним звільненням від оподаткування митними платежами, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 311 Митного кодексу України могло б бути підставою для направлення вимог про сплату коштів за гарантійним документом.

Існування інших обставин, передбачених частиною четвертою статті 311 Митного кодексу України для направлення гаранту вимоги щодо сплати митних платежів, а саме щодо перевищення більше ніж на 10 днів встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, настання терміну сплати податкових зобов'язань відповідно до розділу III цього Кодексу або встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов тимчасового ввезення або транзиту товарів, транспортних засобів особистого користування, що переміщуються через митний кордон України громадянами відповідно до розділу XII цього Кодексу, апелянтом не надано.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо допущення відповідачем порушень порядку встановлення обставин гарантійного випадку.

Частиною п'ятою статті 307 Митного кодексу України встановлено, що у разі невиконання особою зобов'язання із сплати митних платежів, забезпеченого фінансовою гарантією, наданою у вигляді документа, орган доходів і зборів із залученням представників гаранта, що видав таку гарантію, з'ясовує обставини невиконання зобов'язання, після чого направляє цьому гарантові вимогу щодо сплати належної суми митних платежів. До вимоги додаються завірені органом доходів і зборів копії документів, що підтверджують невиконання зобов'язання.

Митним органом при з'ясуванні обставин невиконання зобов'язання із сплати митних платежів, забезпеченого фінансовою гарантією, наданою у вигляді документа, представники ПТ "Велта П.М.С.Г." "Гарант-Сервіс" не залучались.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів приходить до переконання, що при новому розгляді справи судом першої інстанції у повній мірі виконано вимоги ухвал Вищого адміністративного суду України від 03 лютого 2016 року та від 18 жовтня 2017 року, повно досліджено обставини щодо часу зникнення товарів, які перевозилися транспортними засобами перевізника, та які зникли у період з 02 жовтня 2014 року по 15 жовтня 2014 року, а також встановлено інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткової обґрунтованості позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

А.Б. Парінов