Справа № 160/7468/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Справа № 160/7468/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, -
Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненадання інформації на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 21.03.2018 року за вих.№123 в пятиденний термін, що передбачений ч.1 ст.28 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» 21 березня 2018 року до Головного управління Національної поліції в Донецькій області направлено запит від 21 березня 2018 року за вих. № 123 з проханням надати відомості про розпорядок дня поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області, які прибули для проходження стажування в Торецький ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області. Запит стосувався членів Профспілки, які зазначені в ньому. Інформація на запит Профспілки надана з порушення 5-ти денного терміну передбаченого ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», так як запит профспілки отриманий 24 березня 2018 року, а відповідь надана листом від 05 квітня 2018 року, який на адресу Профспілки направлено 17 квітня 2018 року. Тобто інформація Профспілці надана лише через 24 дні з моменту отримання запиту. Позивач вказує, що зазначене перешкоджає йому у здійсненні своїх прав, передбачених ст. 28 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», оскільки питання, які висвітлювалися у запиті до відповідача стосувалися членів Профспілки.
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у позивача відсутні правові підстави для задоволення позову, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у звязку з чим, у задоволенні позову слід відмовити. Відповідачем також зазначено, що отримавши від ГУНП в Донецькій області 21.04.2018 року відповідь на свій запит, 05.05.2018 року голова Профспілки звернувся до Міністра внутрішніх справ України з повідомленням про скоєння посадовими особами Національної поліції України протиправних дій, в якому просив призначити проведення службового розслідування та повідомити про результати розгляду повідомлення. 12.07.2018 позивачу направлено відповідь з повідомленням прізвищ, посад і видів дисциплінарної відповідальності. Таким чином, протиправність дій посадових осіб було встановлено самим відповідачем ще 08.06.2018, про що позивач повідомлений належним чином.
Ухвалою суду від 14.12.2018 року відкрито провадження по справі та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до статуту Первинної професійної спілки «Правозахисники країни», затвердженого загальними зборами засновників протоколом від 17.07.2017 року №17/07-17, Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» створена відповідно до протоколу установчих зборів засновників, які відбулись 15.02.2014р. у місті Дніпропетровську та є первинною добровільною неприбутковою організацією, створеною за територіальною та галузевою ознаками, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їхньої професійної діяльності, трудової діяльності та навчання з метою представництва, реалізації та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки.
Судом встановлено, що Профспілкою направлено запит вих.№123 від 21.03.2018р. Начальнику Головного управління Національної поліції в Донецькій області в порядку статті 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» щодо організації та порядку проведення стажування поліцейських, який отримано останнім 24.03.2018р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.
У вказаному запиті зазначено, згідно наказу начальника Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області №465 від 08.12.2017 року, організовано стажування працівників ГУНП в Дніпропетровській області, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які є членами Первинної професійної спілки «Правозахисники країни», на інспекторів сектору превенції в період з 06.12.2107 до 06.03.2018 року.
Позивач просив надати відомості про розпорядок дня поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області, які прибули для проходження стажування в Торецький ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.
На вказаний запит, Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області листом №1024/12/01-2018 від 05.07.2018р. повідомлено позивача, що Головне управління Національної поліції в Донецькій області не володіє інформацією щодо перебування працівників Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у Первинній професійній спілці «Правозахисники країни».
У разі підтвердження факту перебування вищевказаних працівників у Первинній професійній спілці «Правозахисники країни» та їх згоди щодо надання відомостей про проходження стажування у Торецькому відділенні поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, відомості про розпорядок дня ОСОБА_2 та ОСОБА_4 будуть надіслані на Вашу адресу в найкоротший термін.
11 травня 2018р. Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» звернулась до Міністра внутрішніх справ України із повідомленням (вих.№235 від 05.05.2018р.) про скоєння посадовими особами Національної поліції України протиправних дій, в якому просило призначити проведення службового розслідування, щодо факту порушення вимог ЗУ «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» щодо надання відповіді на запит профспілки у встановлені строки, посадовими особами ГУНП в Донецькій області Національної поліції України, та повідомити профспілку про результати розгляду повідомлення про неправомірні дії.
Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області №1356 від 24.05.2018р. призначено проведення службового розслідування за вказаним фактом.
У висновку службового розслідування за фактом порушення вимог Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» окремими працівниками ГУНП в Донецькій області від 08.06.2018р. зазначено, що в ході службового розслідування проведеного в межах компетенції ВІОС УКЗ ГУНП в Донецькій області, факт несвоєчасного надання інформації ОСОБА_5, запитуваної первинною професійною спілкою «Правозахисники України» про розпорядок дня поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області рядового поліції ОСОБА_2 та капітана поліції ОСОБА_4. підтвердився.
Листом №3302/01/12-2018 від 08.06.2018р. Головне управління Національної поліції в Донецькій області повідомило позивача, що відповідальними працівниками ГУНП в Донецькій області проведено службове розслідування, в ході якого, відомості викладені в повідомленні підтвердилися та за результатами прийнято рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності винних осіб.
Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області прийнято Наказ «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Донецькій області та заходи реагування» №17 від 29.06.2018р.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит від 21.03.2018 року за вих.№123 у встановлений законодавством 5-ти денний строк, у звязку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Спірним є питання застосування до цих правовідносин приписів ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV (далі - Закон № 1045-XIV), відповідно до якої профспілки, їх об'єднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців або їх об'єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. Зазначена інформація має бути надана не пізніше п'ятиденного терміну.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 3 статті 36 Конституції України визначено, що громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об'єднують громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів. Усі професійні спілки мають рівні права. Обмеження щодо членства у професійних спілках встановлюються виключно цією Конституцією і законами України.
За визначеннями, наведеними в ст.1 Закону № 1045-XIV, професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадянська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання).
Первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.
Член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.
За приписами ч. 1 ст. 2 Закону № 1045-XIV професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.
Відповідно до ст. 7 Закону № 1045-XIV членами профспілок можуть бути особи, які працюють на підприємстві, в установі або організації незалежно від форм власності і видів господарювання, у фізичної особи, яка використовує найману працю, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, особи, які навчаються в навчальному закладі.
Громадяни України вільно обирають профспілку, до якої вони бажають вступити. Підставою для вступу до профспілки є заява громадянина (працівника), подана в первинну організацію профспілки. При створенні профспілки прийом до неї здійснюється установчими зборами.
Частиною 2 статті 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, навчальному закладі або об'єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян.
При цьому статтею 3 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено сферу дії цього закону, яка поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об'єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об'єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.
Особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України встановлюються відповідними законами.
Частиною 11 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських відповідно до вимог законодавства можуть утворюватися професійні спілки. Обмеження прав професійних спілок поліцейських порівняно з іншими професійними спілками не допускається.
Одночасно частинами 1, 2 статті 104 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об'єднання та професійні спілки відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.
Згідно з положеннями Статуту Первинної професійної спілки «Правозахисники країни», затвердженого Загальними зборами засновників Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» (протокол від 17.07.2017 року №17/07-17), профспілка є добровільною неприбутковою організацією, створеною за територіальною та галузевою ознаками, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їхньої професійної діяльності, трудової діяльності та навчання з метою представництва, реалізації та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки.
Відповідно до п. 1.5 статуту статус профспілки - первинна. Вказаний статус профспілки відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» означає, що профспілка об'єднує своїх членів, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах організаціях або у фізичних осіб.
Профспілка створена за територіальною ознакою сфери діяльності.
За положеннями п. п. 3.1, 3.2, 3.3 Статуту членство в профспілці є добровільним. Вступ до профспілки та вихід з неї проводиться в індивідуальному порядку за особистою письмовою заявою до голови профспілки.
Членами профспілки можуть бути працівники, науковці та приватні особи, що забезпечують себе роботою самостійно в області права, в тому числі, але не виключно, працівники органів внутрішніх справ, Національної поліції України, відомчих навчальних закладів МВС, пенсіонери органів внутрішніх справ, Національної поліції України та фізичні особи, які проходили службу на атестованих посадах, а також штатні працівники виборних органів профспілки.
Члени профспілки перебувають на обліку в профспілковій організації за місцем роботи, служби навчання, пенсіонери - за останнім місцем роботи або служби перед виходом на пенсію.
Забороняється подвійне членство у профспілках.
З огляду на наведені вище правові норми та положення Статуту членство у первинній професійній спілці «Правозахисники країни» є індивідуальним, пов'язане, зокрема, з волевиявленням на це конкретної особи, а не лише з професійною (галузевою) належністю. Профспілкове членство не є автоматичним, абстрактним.
Згідно з ч.4 ст.19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» представництво інтересів членів профспілки у взаємовідносинах з роботодавцями, державними органами та органами місцевого самоврядування здійснюється на основі системи колективних договорів та угод, а також відповідно до законодавства.
Колективний договір - це основний інструмент захисту забезпечення прав та інтересів працівників. Він укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавця.
Відповідно до ст.10 Кодексу законів про працю України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
Судом встановлено, що між позивачем та Національною поліцією України колективний договір не укладався. Також зі Статуту позивача не вбачається належності Профспілки до Національної поліції України.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» не є професійною спілкою працівників поліції у розумінні приписів ч.11 ст.62 та ч.1, ч.2 ст.104 Закону України «Про Національну поліцію», що утворюється в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських.
Судом встановлено, що у запиті позивача від 21.03.2018 року за вих.№123 не міститься посилання на членство конкретних працівників Національної поліції у первинній професійній спілці «Правозахисники країни» із наданням підтверджуючих документів.
Позивачем не надано доказів на підтвердження членства поліцейських, які проходять службу у вказаних позивачем підрозділах (Соборний, Шевченківський, Чечелівський, Новокодацький, Амур-Нижньодніпровський, Дніпропетровський, Самарський, Солонянский відділенння поліції та ДВП, Павлоградського ВП, Камянського ВП, Жовтоводського ВП, ГУНП в Дніпропетровській області, УПП у Дніпропетровській області, УПП у Київській області, УПП у Харківській області, УПП у Волинській області, УПП у Полтавській області, УПП у Рівненській області, УПП у Запорізькій області, УПП у Донецькій області, УПП у Київській області) у первинній професійній спілці «Правозахисники країни» з урахуванням її створення за територіальною ознакою сфери діяльності.
Зазначених вище доказів позивачем, також не надано до суду.
Суд враховує встановлені постановою Верховного Суду від 18.06.2018 у справі №804/2581/16 за позовом Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» обставини, що Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» не є професійною спілкою працівників поліції у розумінні приписів ч. 11 ст. 62 та ч. 1, ч. 2 ст. 104 Закону України «Про Національну поліцію», що утворюється в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, суд доходить до висновку, що в контексті спірних правовідносин запит позивача не може розглядатися як запит, на який розповсюджуються вимоги ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», відповідно, у відповідача не виникло обовязку щодо його розгляду у встановлений означеною нормою пятиденний термін, і, як наслідок, не може бути визнана протиправною оскаржувана позивачем бездіяльність щодо ненадання інформації у встановлений ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» термін, відповідно, відсутні підстави для задоволення позову.
Суд критично оцінює посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 29.03.2018 року по справі №804/3918/17, оскільки зазначена справа містить інші фактичні обставини. Так як у справі, що розглядалась Верховним Судом, запит на отримання інформації було надіслано Первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» на підставі особистої заяви її члена - лейтенанта поліції, позивачем надавалися документи на підтвердження його членства у Профспілці, а також, членом профспілки була надана згода на отримання та обробку профспілкою інформації про що відповідач був повідомлений.
Проте у цій справі у запиті не міститься посилання на підстави та докази членства працівників Національної поліції у первинній професійній спілці «Правозахисники країни», до суду такі докази позивачем також не надані.
Таким чином, суд знаходить необґрунтованими посилання позивача на постанову Верховного суду у справі №804/3918/17, оскільки правова позиція суду в зазначеній справі стосується правовідносин, в яких запит Профспілки стосувався конкретного члена Профспілки і його членство підтверджувалось відповідними доказами.
Крім того, сам зміст відповіді на запит позивачем не оскаржується, останній зазначає, що ненаданням відповідачем у п'ятиденний термін запитуваної інформації на запит Профспілки від 21.03.2018 року за вих.№123 щодо організації проведення стажування поліцейських перешкоджає йому у здійсненні своїх прав, передбачених ст. 28 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», оскільки питання, які висвітлювалися у запиті до Національної поліції України стосувалися членів Профспілки.
Проте, суд знаходить необґрунтованим такі твердження позивача, оскільки останнім належними та допустимими доказами не доведено, що запитувана інформація стосувалася членів Профспілки. Посилання у запиті на загальні відомості, що членами Профспілки є працівники ГУНП у Дніпропетровській області таких обставин не встановлюють, що виключало необхідність розгляду такого запиту у п'ятиденний строк.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем протиправної бездіяльності допущено не було, а при наданні відповіді на звернення позивача від 21.03.2018 року відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством, у зв'язку з чим, позовні вимоги Профспілки є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
З огляду на відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати, згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова