Справа № 805/3111/17-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2019 року

Київ

справа №805/3111/17-а

адміністративне провадження №К/9901/47533/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року (суддя Аляб'єв І.Г.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року (головуючий суддя Ястребова Л.В., судді: Гайдар А.В., Казначеєв Е.Г.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Інспекція) про скасування податкових повідомлень-рішень від 22 грудня 2015 року №/9758/10/05-15-21 на суму 34000,00 грн. та №/9759/10/05-15-21 на суму 510,00 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву, вказував, що викладені в акті за результатами проведеної перевірки, який, в свою чергу, став підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, висновки не відповідають дійсним обставинам, оскільки на момент проведення посадовими особами Інспекції перевірки кіоску, що розташований за адресою: м.Краматорськ, вул.Соціалістична, 54, та виявлення порушень позивач за цією адресою господарську діяльність не здійснював, а кіоск 15 січня 2015 року був ним переданий в суборенду громадянину ОСОБА_3, про що ОСОБА_2 повідомляв Інспекцію листом від 05 листопада 2015 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області від 22 грудня 2015 року №/9758/10/05-15-21 та №/9759/10/05-15-21.

Приймаючи такі рішення, суди прийшли до висновку, що контролюючим органом неправомірно винесено податкові повідомлення-рішення про накладення штрафних санкцій за порушення Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Податкового кодексу України (далі - ПК України) саме до ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що саме останній здійснював господарську діяльність у торгівельному павільйоні за адресою проведення вказаної перевірки.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення ними норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі Інспекція зазначала, що під час проведення фактичної перевірки павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в якому ОСОБА_2 як фізична особа-підприємець здійснює господарську діяльність, виявлено факти здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та супутніми товарами без застосування реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО), чим порушено пункти 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також відсутність у зазначеного суб'єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами; крім того перевіркою встановлено й порушення позивачем вимог статті 15 закону України «Про державне регулювання виробництво та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у зв'язку із зберіганням алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях, не внесених до єдиного реєстру, а також порушення статті 85 ПК України з огляду на ненадання на вимогу перевіряючих документів до перевірки.

Позивач своїм правом на подання письмового відзиву на касаційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якого по коду КВЕД 69.10 є діяльність у сфері права.

У період з 28 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року посадовими особами відповідача на підставі наказу №164 та направлення №133 від цієї ж дати проведено перевірку господарської одиниці «Кіоск», що розташована за адресою: м.Краматорськ, вул.Соціалістична, 54, на предмет дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги) з регулювання обігу готівки, наявності свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності торгових патентів і ліценцій, за результатами якої складено акт від 09 листопада 2015 року №110/05-15-21-, в якому зазначено про порушення суб'єктом господарювання пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі громадського харчування та послуг» №263/95 ВР від 06 липня 1995 року, частини 35 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництво та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року, статті 85 ПК України.

В ході проведення зазначеної перевірки відповідачем встановлено такі порушення: не надано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а також здійснено розрахункову операцію - продаж пива «Арсенал- місце» 1,25 л. 7,9 обор. за ціною 19 грн. та цигарок LD Superslims Amber за ціною 15 грн. без застосування РРО, оскільки останній у кіоску не зареєстрований.

05 листопада 2015 року позивач звернувся до в.о. начальника Інспекції з листом, в якому зазначив, що 01 листопада 2015 року одним із уповноважених представників ОСОБА_3 йому передано копії наказів №164, №165 від 28 жовтня 2015 року щодо призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог законодавства України, яке регулює торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами та з питань дотримання вимог законодавства України про використання праці найманих осіб, проте господарська діяльність за адресою: АДРЕСА_1 (торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами) ним не здійснюється, праця найманих працівників не використовується, а саме приміщення передано в суборенду ОСОБА_3

На підставі висновків акту перевірки від 09 листопада 2015 року №110/05-15-21-, відповідачем 22 грудня 2015 року прийняті податкові повідомлення-рішення №000341521/9758/10/05-15-21, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 34 000,00 грн. за порушення вимог статті 15, частини 35 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництво та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та №/9759/10/05-15-21, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн. за порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право контролюючих органів на проведення перевірки закріплено в статті 75 ПК України, згідно з пунктом 75.1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Судами встановлено, що 01 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юліс-А» (надалі - Орендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - Суборендар) укладено договір суборенди №01/01-08, згідно з пунктом 1.1 розділу 1 якого Орендар зобов'язується передати, а Суборендар прийняти у тимчасове користування, за плату, нежитлове приміщення - торгівельний павільйон і обладнання, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на строк, встановлений цим договором.

Пунктом 4.1 розділу 4 («Строк суборенди») визначено, що строк оренди - до 31 грудня 2014 року, а додатковою угодою від 01 січня 2015 року пункт 4.1 розділу 4 договору викладено в наступній редакції: «Строк дії договору - до 31 грудня 2015 року».

15 січня 2015 року між ОСОБА_3 (далі - Суборендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - Орендодавець) укладено договір суборенди нежитлового приміщення, пунктом 1.1 розділу 1 якого передбачено, що Орендодавець передає, а Суборендар приймає у строкове користування нежитлове приміщення - торгівельний павільйон та обладнання, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до пункту 1.2 розділу 1 договору термін оренди - 10 місяців з 15 січня 2015 року по 16 листопада 2015 року.

Водночас, як вже зазначалось, позивач листом від 05 листопада 2015 року повідомляв в.о. начальника Інспекції про те, що не здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1, оскільки це приміщення передано в суборенду ОСОБА_3

Проте, як правильно зазначили суди, контролюючий орган не перевірив вищезазначені обставини та прийняв спірні податкові повідомлення-рішення саме щодо ОСОБА_2; доказів, які б свідчили, що саме останній здійснював господарську діяльність у торгівельному павільйоні за адресою проведення перевірки, відповідач не надав й під час розгляду справи в судах.

Водночас відповідачем належним чином не перевірено й тієї обставини, чи перебуває продавець ОСОБА_5, в присутності якої проведено фактичну перевірку та якою здійснено продаж пива «Арсенал- місце» 1,25 л. 7,9 обор. та цигарок LD Superslims Amber без застосування РРО та без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, у трудових відносинах з позивачем.

За наведеного висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про наявність правових підстав для скасування податкових повідомлень-рішень Інспекції від 22 грудня 2015 року №/9758/10/05-15-21 та №/9759/10/05-15-21 ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень, а тому підстави для їх скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду