Справа № 560/169/19
Суддя: Отупор К.М.
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №560/169/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії НК №991404 від 31 січня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеною 31 січня 2019 року посадовою особою ОСОБА_2 патрульної поліції у Рівненській області серії НК №991404, його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а саме покриття автомобільної дороги Р-76 "КПП Прикладники-Зарічне-Дубровиця" км 70 +900 м (с. Золоте) не відповідає вимогам пункту 3.1.2 ДСТУ 3587-97, та за невиконання вимог припису від 31 січня 2019 року, за що передбаченого відповідальність за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. Вважає, що відповідачем про розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності було порушено норми як матеріального так і процесуального права.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Згідно постанови серії НК №991404 від 31 січня 2019 року на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 грн. за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1, будучи посадовою особою на а/д Р-76 "КПП Прикладники-Зарічне-Дубровиця" км 70 +900 м (с. Золоте) порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги, а саме стан покриття проїжджої частини дороги не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, глибина окремих осідань та вибоїн перевищує 6 см, а також не вжив заходів для попередження учасників дорожнього руху про небезпеку шляхом позначення ділянки, ураженою ямковістю, відповідними технічними засобами регулювання дорожнього руху, відсутні дорожні знаки.

Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адмінвідповідальності, який повинен розглядатися за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням порядку, передбаченого Законами України "Про дорожній рух", "Про автомобільні дороги", ПДР України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, наказу МВС "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" від 07 листопада 2015 №1395, а тому її слід скасувати.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з пунктом 1.1 ПДР України, вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про автомобільні дороги", автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях (стаття 10 Закону України "Про автомобільні дороги").

Таким органом управління у Рівненській області є Служба автомобільних доріг у Рівненській області.

Статтями 11-13 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачені обовязки, права та відповідальність органу державного управління автомобільними дорогами загального користування.

Так, зокрема, на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено обовязок із забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів, організації будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими державними стандартами і нормами (пункти 5, 6 частини 1 статті 11 Закону України "Про автомобільні дороги").

Відповідно статті 40 Закону України "Про автомобільні дороги", джерела фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування визначаються згідно із законами України про Державний бюджет України на відповідний рік, законами України "Про джерела фінансування дорожнього господарства України", "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів", "Про концесії на будівництво та експлуатацію автомобільних доріг", а також іншими нормативно-правовими актами.

Отже, відповідно до Закону "Про автомобільні дороги", субєктами адміністративного правопорушення в частині незабезпечення приведення у відповідність до діючих норм і стандартів автомобільних доріг загального користування у Рівненській області є посадові особи Служби автомобільних доріг.

Згідно статті 9 Закону України "Про дорожній рух", до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить:

- забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;

- термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про дорожній рух" , власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно частини 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно частин 1, 3 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно частини 2 статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є працівником філії "Дубровицький райавтодор", що є структурним підрозділом без права юридичної особи дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України". Відповідно до статті 7.1 Статуту ДП "Рівненський облавтодор", провадить господарську діяльність та регулює відносини з іншими підприємствами, організаціями та громадянами (в тому числі і зі Службою автомобільних доріг ) в усіх сферах діяльності на підставі договорів.

З метою забезпечення виконання обовязків, покладених Законом України "Про автомобільні дороги" Службою автомобільних доріг укладаються договори підряду з підрядними організаціями на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг. Згідно договору підряду філії підрядника ДП "Рівненський облавтодор", зобовязуються виконати лише ті види та обсяги робіт, які встановлені замовником - Службою автомобільних доріг у Рівненській області.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ДП "Рівненський облавтодор" здійснює виконання підрядних робіт за укладеними договорами, то і відповідальність ДП "Рівненський облавтодор" несе лише за невиконання або неналежне виконання умов укладених договорів. Власником доріг є Служба автодоріг у Рівненській області, а філія "Дубровицький райавтодор" лише обслуговує її в межах коштів, що виділяються Службою.

Філія "Дубровицький райавтодор" є підрядною організацією, завданням якої є виконанням робіт з ремонту, реконструкції та утримання автомобільних доріг, мостів та інших споруд та елементів обстановки дороги.

Як було встановлено в судовому засіданні, власником доріг та замовником на січень 2019 року було передбачено 45000 гривень на ліквідацію ямковості та вибоїн на автомобільній дорозі Р-76 "КПП Прикладники-Зарічне-Дубровиця" км 60- км 65 (а.с.11-12). Що стосується проведення ремонтних робіт на інших ділянках вищевказаної автомобільної дороги від 65 км, то такі роботи Службою автомобільних доріг у Рівненській області, не замовлялися.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 39 рішення "Лучанінова проти України" від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02), пункт 1 резолютивної частини рішення "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (Кодексу України про адміністративні правопорушення), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; - регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 №1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14 липня 2015 №596-УІП, статтю 258 було доповнено новою частиною такого змісту: "Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі".

Відповідно до частини 2 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до пункту 4 наказу Міністерства внутрішніх справ "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" від 07 листопада 2015 №1395 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, без складання відповідного протоколу.

Частина 5 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначає, що у разі складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд приходить до висновку, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і їх слід задовольнити.

Враховуючи вищенаведене керуючись статтями 241, 243, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. (однієї тисячі двадцять гривень) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №991404 від 31 січня 2019 року.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03 жовтня 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до частини 1 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 12 квітня 2019 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_3