Справа № 1440/1984/18
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/1984/18

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О. Дата і місце ухвалення: 04.02.2019р., м. Миколаїв
Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області про: визнання дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування його автомобіля як таких, що не відповідають вимогам п.2 постанови Кабінету Міністрів України №228 від 14.02.2017р.; зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області відповідно до вимог ст.ст. 19, 46 Конституції України, п.13 ч.1 ст.20 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 компенсацію в розмірі, визначеному п.2 постанови КМУ №228 від 14.02.2017р., а саме: 22% прожиткового мінімуму на місяць, а не на рік.

Позов обґрунтовував тим, що він, як ліквідатор наслідків на аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід 2 групи, має право на забезпечення автомобілем та, на підставі п.2 постанови КМУ №228 від 14.02.2017р., відповідач зобов'язаний виплачувати йому грошову компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, придбаного за власні кошти, в розмірі 22% прожиткового мінімуму на особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на один місяць. При зверненні в липні 2018 року до відповідача із заявою щодо роз'яснення порядку та розміру виплат відповідних компенсацій за належний йому автомобіль марки ВАЗ-211111, придбаний в 2011 році за власні кошти, зі змісту листа від 02.08.2018р. ОСОБА_2 дізнався, що Управління не виконує п.2 постанови КМУ №228 від 14.02.2017р., зокрема, виплачує грошову компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля в розмірі 22% прожиткового мінімуму на рік замість виплати 22% прожиткового мінімуму на місяць.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.02.2019р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 04.02.2019р., з прийняттям нового судового рішення, яким: відповідачем по справі визнати Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації; скасувати роз'яснення Департаменту від 27.02.2018р. №589/05 як неправомірне; зобов'язати Департамент соціального захисту населення Миколаївської ОДА нарахувати та виплатити ОСОБА_2 передбачені постановою КМУ №228 від 14.02.2017 року компенсаційні виплати у розмірі 22% прожиткового мінімуму на бензин, ремонт та техобслуговування автомобіля та 29% прожиткового мінімуму на транспортне обслуговування в місяць, а не в рік.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції, в порушення ст.ст. 3, 8, 19, 21, 22, 55, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 36, 37, 71 КАС України, не мав процесуального права виносити ухвалу про відкриття провадження у справі після скасування П'ятим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 11.12.2018р. ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.10.2018р. про повернення позовної заяви.

Також, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції умисно не прийняв до розгляду подане ОСОБА_2 09.01.2019р. клопотання про збільшення позовних вимог та зміну відповідача.

Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації подав письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Департамент зазначає, що ОСОБА_2 виплачується компенсація в порядку та у розмірі, встановлені постановою КМУ №228 від 14.02.2017р.

11.04.2019р. до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшло письмове клопотання, в якому він просить доповнити його апеляційну скаргу пунктом наступного змісту: «Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Миколаївської ОДА недоплачену частину компенсації за 2018 рік, яка передбачена п.п.2.4 п.2 Порядку виплат, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2007р. №228».

На підставі ч.1 ст.303 КАС України колегія суддів не враховує такі доповнення, оскільки вони поданні після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1), що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_2 та вкладкою до нього №045476. Позивач має інвалідність ІІ групи безстроково у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з виконанням службових обов'язків по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Судом першої інстанції, також, встановлено, що позивач є власником транспортного засобу ВАЗ-211111, реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим, на підставі п.2 постанови КМУ №228 від 14.02.2017р., має право на отримання грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування і транспортне обслуговування належного йому автомобіля.

30.07.2018р. ОСОБА_2 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області із заявою про роз'яснення порядку та умов виплати грошової компенсації, передбаченої постановою КМУ №228 від 14.02.2017р.

Листом від 02.08.2018р. №Б-40/3 відповідачем повідомлено позивача, що відповідна компенсація виплачується рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення. Згідно розпорядження Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на виплату компенсації на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобілів з 01.04.2014р. ОСОБА_2 виплачується компенсація у розмірі 22% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений з 1 січня 2018 року - 1373 грн., з 1 липня - 1435 грн. і з 1 грудня - 1497 грн. Розрахунок компенсації здійснюють з розрахунку середньомісячного розміру прожиткового мінімуму 1409,17 грн. Враховуючи зазначене розмір компенсації на 2018 рік становить 310,02 грн. (1409,17 грн. * 22%).

Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача щодо розрахунку компенсації, передбаченої постановою КМУ №228 від 14.02.2017р., ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, виходив з того, що Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області не порушило прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку, оскільки відповідач є тільки органом, який виплачує грошову компенсацію ОСОБА_2 за місцем його проживання. Органом, який призначив позивачу компенсацію та визначив її розмір, є Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права, в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень, особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав і що порушення відповідних прав відбулося саме відповідачем - суб'єктом владних повноважень, до якого пред'явлено відповідний позов.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Предметом спору є оскарження ОСОБА_2 дій Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області щодо неправильного, на думку позивача, призначення та розрахунку грошової компенсацій за бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування.

Порядок виплати грошових компенсацій за бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затверджено постановою КМУ №228 від 14.02.2017р., пунктом 1 якої передбачено, що грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування виплачуються інвалідам, законним представникам недієздатних інвалідів, дітей-інвалідів, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення автомобілями.

Згідно п.2 Порядку №228 компенсації виплачуються інвалідам будь-якої іншої категорії - згідно з розпорядженнями Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Розпорядження структурного підрозділу соціального захисту населення оформляється у двох примірниках, один з яких зберігається в особовій справі інваліда, що перебуває на обліку для забезпечення автомобілем, а другий надсилається структурному підрозділу соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконкому міської, районної у місті ради.

Пунктом 3 Порядку №228 встановлено, що компенсації виплачуються інвалідам внаслідок трудового каліцтва - управліннями або відділеннями виконавчої дирекції; інвалідам будь-якої іншої категорії - районними структурними підрозділами соціального захисту населення незалежно від органу, де інвалід перебуває на обліку як одержувач пенсії (довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії).

З вказаних норм слідує, що органом, який призначає грошову компенсацію, передбачену постановою КМУ №228 від 14.02.2017р., та здійснює розрахунок її розміру шляхом прийняття відповідного розпорядження, є Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації.

Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області є лише органом, який здійснює виплату компенсації на підставі розпорядження, яке до нього надходить від структурного підрозділу з питань соціального захисту населення обласної державної адміністрації.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем у справі Управлінням праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області не порушено прав ОСОБА_2, що є підставою для відмови в задоволенні його вимог.

Щодо тверджень апелянта про те, що судом першої інстанції незаконно не прийнято подане ним 09.01.2019р. клопотання про збільшення позовних вимог та зміну відповідача, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 19.12.2018 року справу призначено судом першої інстанції до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.263 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.1 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частиною 8 вказаної статті Кодексу передбачено, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.

При цьому, частина 3 статті 263 КАС України передбачає, що у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

З системного аналізу вказаних правових норм слідує, що у випадку призначення судом справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) суд розглядає лише позов та відзив на нього. При цьому, розгляд інших процесуальних заяв учасників справи у відповідному провадженні КАС України не передбачає.

У зв'язку з цим, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не розглянуто подану ним заяву про збільшення позовних вимог та зміну відповідача.

При цьому, колегія суддів звертає увагу ОСОБА_2, що він не позбавлений права подати окремий адміністративний позов до Департаменту, в рамках якого суд надасть оцінку законності розпорядження та правомірності періодичності виплати йому грошової компенсації.

Також, колегія суддів відхиляє твердження апелянта, що суд першої інстанції не мав права відкривати провадження у справі після скасування П'ятим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 11.12.2018р. ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.10.2018р. про повернення позовної заяви у зв'язку з їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції від 04.02.2019р. немає.

Відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 квітня 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук