Справа № 640/6674/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

17 квітня 2019 року м. Київ № 640/6674/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченко І.М. розглянувши заяву Народного депутата України ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

В С Т А Н О В И В:

Народний депутат України ОСОБА_1 (далі - Заявник) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову (до пред'явлення позову), в якій просив зупинити дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року № 162-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби»; заборонити Комісії з питань вищого корпусу державної служби вчиняти дії з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що він має намір подати до Окружного адміністративного суду міста Києва позов до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.03.2019 № 162-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби».

Заявник посилається на очевидні ознаки протиправності вказаного розпорядження Кабінету Міністрів України та дій, спрямованих на його виконання, що полягають в порушенні суб'єктами владних повноважень приписів, визначених ст. 19 Конституції України, ст. ст. 22, 23, 41, 87 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 40, 42, 235 Кодексу законів про працю України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗУ «Про державну службу», у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, здійснюється без обов'язкового проведення конкурсу.

Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 18 грудня 2018 р. № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», відповідно до якої, Державна податкова служба України та Державна митна служба України утворюються шляхом реорганізації.

Пунктом 1 частини 1 статті 87 ЗУ «Про державну службу», визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Згідно з ч. 3 ст. 87 ЗУ «Про державну службу», процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Кодексу законів про працю України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про державну службу», державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Заявник зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року по справі № 826/2538/18 позов ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України та Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 р. №35-р «Про звільнення ОСОБА_3 з посади Голови Державної фіскальної служби України», поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволений повністю. Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді Голови Державної фіскальної служби України звернуто до негайного виконання.

На думку заявника, у зв'язку із реорганізацією Державної фіскальної служби України, звільнення її Голови можливе Кабінетом Міністрів України лише у разі не можливості його перевести на іншу посаду або якщо він відмовляється від такого переведення.

Таким чином, до вирішення питання про переведення Голови Державної фіскальної служби України на посаду Голови Державної митної служби України, відсутні законні підстави для оголошення конкурсу на зайняття останньої.

Окрім цього, народний депутат України ОСОБА_1, вказує, що Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби - Національне агентство України з питань державної служби в порушення зазначених вище правових норм опублікувало оголошення про проведення конкурсу в якому не були зазначені всі необхідні відомості, що передбачені ст.23 Закону України «Про державну службу», а передбачений строк подання документів для участі в конкурсі становив менше ніж 15 календарних днів з дня оприлюднення інформації про його проведення.

Зазначене вище, на думку заявника вказує на очевидні ознаки протиправності розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 р. № 162-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби» та в якості забезпечення позову він вважає за необхідне зупинити дію такого розпорядження.

Крім того, заявник вважає, що в якості забезпечення позову також необхідно заборонити Конкурсній комісії з питань вищого корпусу державної служби вчиняти дії з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби, адже в іншому випадку будуть порушені права Голови Державної фіскальної служби України та, як наслідок, порушення вимог ст. ст. 22, 23, 41, 87 Закону України «Про державну службу», ст. 40, 42, 235 Кодексу законів про працю України про які йшла мова вище.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну службу», Комісія з питань вищого корпусу державної служби (далі - Комісія) є постійно діючим колегіальним органом і працює на громадських засадах.

У п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну службу», Комісія проводить конкурс на зайняття вакантних посад державної служби категорії «А» та вносить суб'єкту призначення пропозиції щодо переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата на вакантну посаду.

Водночас, посада Голови Державної митної служби відноситься до категорії «А», адже Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу», посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців. Встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія «А» (вищий корпус державної служби) - посади: керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про державну службу», конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії «А» проводить Комісія. Комісія утворюється Кабінетом Міністрів України, який затверджує її персональний склад. Пропозиції щодо утворення комісії та затвердження її складу Кабінету Міністрів України вносяться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Додатком до оскаржуваного розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 р. № 162-р визначено Умови проведення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби.

Пунктом 5 Додатку визначено місце, час та дата початку проведення конкурсу - м. Київ, вул. Прорізна, 15, 10 година, 16 квітня 2019 року.

З огляду на те, що адміністративний позов може бути не розглянуто до проведення конкурсу, існують передбачені п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України підстави для забезпечення позову, оскільки, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вивчивши заяву про забезпечення адміністративного позову та подані матеріали по справі, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 1-2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За ч.4 ст.150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

У відповідності до приписів ч.ч.1,2 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України)

За ч.1 ст.153 КАС України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч. 2 ст.153 КАС України).

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 цього Кодексу).

За ч.ч.4,5 ст.154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

В розрізі наведених акцентів варто зауважити, що при вирішенні процесуального питання «заходів забезпечення позову» суд враховує Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Крім того, згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як вбачається з постанови від 18 грудня 2018 р. № 1200 Кабінетом Міністрів України утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

За п.2 вказаної постанови визначено, зокрема, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов'язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності; Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби та Державної митної служби.

Отже, Кабінетом Міністрів України визначений порядок початку здійснення повноважень та функцій центральними органами виконавчої влади, що утворені внаслідок такого поділу. При цьому, вказаною постановою Уряду забезпечено принцип безперервності здійснення таких повноважень, яка забезпечується центральним органом виконавчої влади, що підлягає реорганізації.

Заявник в якості заходів забезпечення позову просить суд просить зупинити дію акту Кабінету Міністрів України про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби, який має намір оскаржити в подальшому в Окружному адміністративному суді міста Києва та заборонити Конкурсній комісії з питань вищого корпусу державної служби вчиняти дії з проведення конкурсу на підставі вказаного акту.

Суд зазначає, що вказані заходи забезпечення позову до вирішення спору по суті, які просить застосувати заявник, з урахуванням п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 р. № 1200 не впливають на реалізацію центральними органами виконавчої влади державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тобто, судовому захисту підлягає лише порушене право, а його відновлення, за наслідком розгляду справи має бути ефективним, тобто таким, що повертає правовідносини до стану, який існував до прийняття рішення, вчинення дій або бездіяльності суб'єктом владних повноважень, які визнані протиправними.

Оцінивши доводи заявника, дослідивши додані до заяви докази, суд зазначає, що проведення конкурсу на посаду Голови Державної митної служби України унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, оскільки саме по собі визнання протиправним та нечинним оскаржуваного Розпорядження, за умови оголошення переможця та призначення його на відповідну посаду, не буде мати наслідком безпосереднього поновлення прав позивача у сфері публічно-правових відносин.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів заявника, на захист яких подається адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також суд враховує, що заявник посилався на норми закону які, як на його думку, порушені при прийнятті та виконанні розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року № 162-р. При цьому, дані, які б містили в собі відомості, що спростовують такі обставини судом під час розгляду заяви не встановлені. Зазначене вказує на доведеність ОСОБА_1 на час подання заяви ознак очевидної протиправності рішення, що має бути оскаржене та оцінка якому має бути надана судом за наслідками розгляду відповідної адміністративної справи.

Таким чином, заявником доведено наявність обставин, передбачених частиною 2 ст.150 КАС України, у зв'язку із чим суд приходить до переконання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, а саме зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року № 162-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби» та заборонити Комісії з питань вищого корпусу державної служби вчиняти дії з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року № 162-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби» до вирішення спору по суті.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 150-154, 156, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову Народного депутата України ОСОБА_1 задовольнити.

Зупинити дію розпорядження Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) від 20 березня 2019 року № 162-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби»

Заборонити Комісії з питань вищого корпусу державної служби (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 15) вчиняти дії з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року № 162-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби»

Стягувач: Народний депутат України ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

Боржник 1: Кабінет Міністрів України (місцезнаходження: 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2)

Боржник 2: Комісія з питань вищого корпусу державної служби (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, 15)

Ухвала набирає чинності з 17.04.2019 року і підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України

Ухвала може бути пред'явлена до виконання до 17.04.2022 року.

Відповідно до частини статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.М. Погрібніченко