Справа № 808/2000/18
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2019 року

м. Дніпро

справа № 808/2000/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду

від 20.11.2018р. у справі №808/2000/18

за позовом:

Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»

до:

про:

Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

30.05.2018р. Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (далі– АТ «ЗФЗ») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі – Офіс ВПП ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення / а.с. 4-22 том 1/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2018р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №808/2000/18 та справу призначено до судового розгляду у судовому засіданні /а.с. 2 том 1/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що відповідачем було проведено документальну позапланову перевірку щодо дотримання вимог податкового законодавства при відображенні в податковому обліку з ПДВ господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Спецпром-Технологія» за період січень 2018р., за результатами якої складено акт перевірки, у якому посадовими особами відповідача за результатами перевірки зроблено висновок про порушення підприємством пп.14.1.36, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, абз. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від’ємного значення з ПДВ за січень 2018р. на суму 85190 грн., такий висновок зроблено з огляду на те, що на думку відповідача, в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Спецпром-Технологія», з яким позивачем були укладені певні договори підряду на виконання ремонтних робіт, не мало можливості виконати такі роботи через відсутність працівників на підприємстві, що на думку податкового орану свідчить про нереальність здійснення таких господарських операцій, За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.05.2018р., яким зменшено розмір від’ємного значення суми ПДВ за січень 2018р. на 85190 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції 42595 грн. Позивач вважає висновки відповідача за результатами перевірки та прийняте ним рішення необґрунтованими та безпідставними, оскільки висновки податкового органу про відсутність реального здійснення господарських операцій з ТОВ «Спецпром-Технологія» є помилковими, під час перевірки контролюючому органу було надано всі первинні документи, які підтверджують фактичне виконання господарських операцій з вищевказаним контрагентом щодо виконання останнім поточного ремонту технологічного обладнання позивача, цей контрагент позивача на момент укладенні договору та виконання сторонами своїх зобов’язань за цим договором був зареєстрований як платник ПДВ та у позивача на момент укладення договору не виникало жодних сумнів, щодо можливості виконання вказаним підприємством господарських операцій, тому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.05.2018р.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2018р. у справі №808/2000/18 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 17.05.2018р. (суддя Батрак І.В. ) / а.с. 27-32 том 2/.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 20.11.2018р. подав апеляційну скаргу /а.с. 37-39 том 2/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з’ясовано усі обставини справи, які мають суттєве значення для її рішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 20.11.2018р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Адміністративна справа №808/2000/18 , разом з вищезазначеною апеляційною скаргою, надійшли до суду апеляційної інстанції 28.01.2019р. / а.с. 36 том 2/

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019р. у справі №808/2000/18 апеляційна скарга відповідача була залишена без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 46 том 2/,

На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції, у встановлений судом строк, відповідачем було надано заяву про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2018р. у справі №808/2000/18 / а.с. 49 том 2/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019р. у справі №808/2000/18 заявнику апеляційної скарги поновлено строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Офісу ВПП ДФС на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2018р. у справі №808/2000/18 /а.с. 57 том 2/ і апеляційний розгляд справи у судовому засіданні призначено на 16 годин 30 хвилин 19.03.2019р. /а.с.58 том 2/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб було повідомлено учасників справи / а.с. 59-62 том 2/.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 63-77 том 2/, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у даній справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 20.11.2018р. у даній справі залишити без змін.

У подальшому, через існування об’єктивних причин, що унеможливлювали розгляд справи апеляційним судом 19.03.2019р., розгляд цієї справи у судовому засіданні було перенесено на 15-00 годин 09.04.2019р. / а.с. 84 том 2/, про що судом апеляційної інстанції у встановленому чинним законодавством порядку було повідомлено учасників справи / а.с. 85,86 том 2/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (скорочена назва– АТ «ЗФЗ»), , зареєстровано як юридична особа 30.05.1995р., підприємство є платником податків, у тому числі ПДВ, та перебуває на податковому обліку в Запорізькому управлінні Офісу ВПП ДФС.

У період з 05.04.2018р. по 26.04.2018р. посадовими особами податкового органу за місцем податкового обліку було проведено документальну позапланову виїзду перевірку АТ «ЗФЗ», (позивача у справі) з питань, що стали предметом заперечень підприємства, а саме : дотримання вимог податкового законодавства при відображенні в податковому обліку з ПДВ господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Спецпром-Технологія» за період січень 2018р., за результатами якої було складено акт №48/28-10-47-06/00186542 від 05.05.2018р.. (далі – акт-перевірки).

Як вбачається з наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки / а.с. 23-34 том 1/ посадовими особами відповідача за результатами перевірки зроблено висновок про порушення підприємством п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від’ємне значення з ПДВ за січень 2018р. на суму 85190 грн.

Та у подальшому, на підставі вищезазначеного акту перевірки, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.05.2018р., яким зменшено розмір від’ємного значення суми ПДВ за січень 2018р. на 85190 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції 42595 грн. / а.с. 46 том 1/.

З наданої суду ксерокопії акту перевірки вбачається, що відповідачем висновок про порушення підприємством (позивачем у справі) норм чинного Податкового кодексу України, щодо завищення від’ємного значення ПДВ за січень 2018р. зроблено з огляду на те, що підприємством, на думку податкового органу, безпідставно віднесено до складу податкового кредиту протягом перевіряємого періоду суми ПДВ сплачені у вартості товарів (робіт, послуг) по проведеним нереальним господарським операціям з придбання робіт, послуг у ТОВ «Спецпром-Технологія», оскільки цей контрагент позивача не мав можливості здійснювати господарські операції з позивачем щодо поточного ремонту електроплавильної печі №31 та №32 і капітального ремонту підкранових шляхів, що входять до складу шахти цеху №4, з урахуванням наявної у цього контрагента позивача шатної чисельності працівників.

У судовому засіданні, під час розгляду справи судом встановлено, що між АТ «ЗФЗ» (замовником) та ТОВ «Спецпром-Технологія» (підрядником) було укладено договори підряду №855 від 15.11.2017р., та №846 від 13.11.2017р. ( з урахуванням додаткових угод, які є невід’ємними частинами цих договорів), умовами яких передбачено, що ТОВ «Спецпром-Технологія», як виконавець (підрядник), бере на себе зобов’язання виконати роботи з капітального ремонту (рихтування) підкранових шляхів, що входять до складу шахти цеху №4, та з поточного ремонту електроплавильних феросплавних печей цеху №4 (печі №32 та №36), які перебувають на балансі АТ «ЗФЗ» та використовується в основній господарській діяльності /а.с. 49-91 том 1/ і ці господарські зобов’язання виконані сторонами за договорами у повному обсязі, а саме ТОВ «Спецпром-Технологія» виконано визначені умовами укладених з позивачем договорів робіт з капітального та поточного ремонту обладнання позивача, яке перебуває у нього на балансі, а позивачем (покупцем) сплачено вартість виконаних його контрагентом робіт з поточного та капітального ремонту обладнання, яке перебуває на балансі АТ «ЗФЗ» та використовується позивачем в господарській діяльності, контрагент позивача під час укладання договорів з позивачем та під час виконання сторонами своїх зобов’язань за цими правочинами був у встановлений чинним законодавством спосіб зареєстрований у якості юридичної особи та платника податків, у тому числі ПДВ, при цьому позивачем під час проведення перевірки було надано податковому органу – відповідачу у справі, та суду під час судового розгляду даної адміністративної справи, усі первинні документи за вищезазначеними господарськими зобов’язаннями (правочинами), які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов’язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, які у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є належними первинними документами, які засвідчують факт виконання певних господарських операцій, і є підставою для ведення бухгалтерського обліку та формування фінансової звітності, та які, у свою чергу, також свідчать про фактичне виконання сторонами своїх зобов’язань за цими договорами і використання отриманих позивачем робіт (послуг) у власній господарський діяльності позивача, які були досліджені судом у судовому засіданні та долучені до матеріалів справи /а.с. 92-275 том 1/.

Щодо висновку податкового органу про те, що ТОВ «Спецпром-Технологія» не мав відповідних потужностей для проведення робіт, обумовлених договором підряду, який ним зроблено у ході перевірки з аналізу актів виконаних робіт за формою КБ-2 в (відомостей ресурсів до актів виконаних робіт), складених ТОВ «Спецпром-Технологія», прийнятих та затверджених замовником АТ «ЗФЗ» щодо поточного ремонту електроплавильної печі №31 та №32 та капітального ремонту (рихтування) підкранових шляхів, що входять до складу шахти цеху №4 АТ «ЗФЗ», відповідно до яких втрати праці робітників (кошторисна трудомісткість) становлять 3 484,57 людино-годин – у грудні 2017 року, 8 909,44 людино-години - за січень 2018 року, кількість працівників, необхідна для виконання ремонту у січні 2018 року, з урахуванням трудомісткості, становить 42 особи, однак, фактична кількість працівників ТОВ «Спецпром-Технологія» - 51 працівник у грудні 2017 року та 11 працівників у січні 2018 року, субпідрядники згідно з поданої первинної документації до ремонту не залучались, то колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивачем під час проведення перевірки було надано реєстр перепусток на територію АТ «ЗФЗ» осіб, які проводили ремонтні роботи та є представниками ТОВ «Спецпром-Технологія», у загальній кількості 56 осіб, та надано заявки на надання тимчасових перепусток на територію підприємства на 43 особи, але відповідачем у акті перевірки не надано оцінки цим документам, що фактично свідчить про те, що відповідачем під час проведення перевірки не було з’ясовано факт можливого залучення ТОВ «Спецпром-Технологія» інших осіб, зазначених в реєстрі перепусток та заявках на отримання перепусток, до проведення ремонтних робіт визначених умовами договорів підряду, які були укладені з позивачем, що фактично свідчить про те, що податковий орган за результатами перевірки фактично не встановив чи могли бути ТОВ «Спецпром-Технологія» проведені роботи, обумовлені договорами підрядів, зокрема, за рахунок працівників зазначених в поданих до перевірки реєстрах та заявках, посилаючись лише на інформацію стосовно звітності цього контрагента позивача про найманих працівників.

Враховуючи, те, що дослідженими судом під час розгляду цієї справи належними письмовими доказами, які долучені до матеріалів цієї адміністративної справи підтверджується, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, які підтверджують наявність витрат на придбання послуг у ТОВ «Спецпром-Технологія» і факт надання цим контрагентом позивачу у справі визначених умовами договорів і документи були надані відповідачу під час перевірки, зокрема, в підтвердження взаємовідносин АТ «ЗФЗ» з ТОВ «Спецпром-Технологія», що саме представниками відповідача не заперечується, колегія суддів вважає, що податковий орган безпідставно не врахував ті первинні документи, що були надані до перевірки в їх повному обсязі, та зробив необґрунтований висновок, що господарська операція між ТОВ «Спецпром-Технологія» та АТ «ЗФЗ» не відбулась, а лише була оформлена документально для умов отримання позивачем податкової вигоди.

Так, аналіз норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов’язання іншої юридичної особи, яка є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов’язаннях, при цьому це стосується і податкових зобов’язань, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому при придбанні товару (отриманні послуги) покупець зобов’язаний сплатити вартість товару (послуги) продавцю, до складу якої входить ПДВ, а продавець зобов’язаний внести цю суму ПДВ до бюджету у відповідному звітному періоду, і у разі невиконання продавцем товару (послуги) цього обов’язку саме на нього за це покладається відповідальність, і на покупця товару (послуги), який є платником податку, нормами чинного законодавства не покладено обов’язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення ними господарської діяльності та сплати податків та зборів (обов’язкових платежів) у даному випадку, що свідчить про те, що несплата продавцем товару (послуги) ПДВ до бюджету в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем товару (послуги).

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, колегія суддів робить висновок про те, що в результаті господарських операцій з ТОВ «Спецпром-Технологія» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов’язань та у власному капіталі, оскільки у даному випадку для позивача у справі визначальним є саме факт отримання від ТОВ «Спецпром-Технологія» послуг з капітального та поточного ремонту обладнання, яке належить позивачу, та подальше використання цього обладнання у власній господарській діяльності, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, а ці обставини у свою чергу свідчать про наявність в таких діях суб’єкта господарювання – позивача у справі, ділової мети – одержання економічного ефекту у результаті господарської діяльності, і при цьому позивач не зобов’язаний та не має об’єктивної можливості відслідковувати дотримання контрагентом вимог чинного законодавства України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вищенаведена правова позиція стосовно розв’язання спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який під час розгляду справи «БУЛВЕС» АД проти Болгарії ( заява №3991/03) у рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідки невиконання постачальником його зобов’язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, та сплачувати пеню, оскільки такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

З урахуванням вищезазначених фактичних обставин справи, які були встановлені судом під час розгляду даної справи та підтверджені належними письмовими доказами, колегія суддів вважає, що податковим органом зроблено безпідставний та неправомірний висновок щодо нереальності проведених позивачем господарських операцій та щодо завищення від’ємного значення з ПДВ за січень 2018р. у сумі 85190 грн. по господарським відносинам з ТОВ «Спецпром-Технологія».

З огляду на вищевказане, та приймаючи до уваги положення чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, зокрема п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач у справі мав усі визначені чинним законодавством підстави для формування податкового кредиту з урахуванням сум ПДВ, який ним було сплачено протягом перевіряємого періоду у вартості отриманих від його контрагенту - ТОВ «Спецпром-Технологія», послуг ( робіт з капітального та поточного ремонту обладнання), оскільки у позивача у справі були наявні усі необхідні первинні документи, які засвідчують наявність певних юридичних фактів за результатами господарської діяльності по операціям з вищезазначеними суб’єктами господарювання протягом перевіряємого періоду, що свідчить про те, що обрані відповідачем підстави для визначення позивачу грошових зобов’язань з ПДВ не відповідають вимогам Податкового кодексу України, і висновок податкового органу про завищення податкового кредиту по операціям з вищезазначеним контрагентом є безпідставним, що свідчить про те, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб’єкта владних повноважень, під час прийняття податкового повідомлення-рішення № від 17.05.2018р., яким зменшено розмір від’ємного значення суми ПДВ за січень 2018р. на 85190 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції 42595 грн., яке є предметом оскарження у даній справі, діяв не у спосіб, який визначено чинним податковим законодавством, та, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не довів правомірності свого рішення під час розгляду справи судом, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування такого рішення суб’єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 20.11.2018р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України – залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2018р. у справі №808/2000/18 – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано – 16.04.2019р..

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя А.В. Суховаров

суддя В.Є. Чередниченко