Справа № 480/4288/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р.Справа № 480/4288/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Бегунц А.О.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року по справі № 480/4288/18 (головуючий І інстанції: Кравченко Є.Д.) за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці ДФС в якій просила визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 07.09.2018 № UА805180/2018/000110/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 07.09.2018 № UА805180/2018/00464.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 07.09.2018 № UА805180/2018/000110/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Сумської митниці ДФС від 07.09.2018 № UА805180/2018/00464.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яке прийнято з порушенням норм матеріального права та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Апелянт наголошує, що рішення Сумської митниці ДФС від 07.09.2018 № UА805180/2018/000110/2 про коригування митної вартості товару є законним та обґрунтованим з огляду на дані про вартість автомобіля встановленого за даними відповідного сайту Інтернет ресурсу.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.3 ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи належним чином, в звязку з чим, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в звязку із зайнятістю у іншому процесі. Неявка сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду, вирішення та ухвалення рішення за наявними у справі матеріалами справи, які суд вважає достатніми. Будь-яких додаткових доказів сторони не надали та не вимагали. Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив залишити судове рішення без змін, як законне.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги відповідно до ст.308 КСАС України, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 21 серпня 2018 року декларантом позивача до Сумської митниці ДФС подано попередню електронну митну декларацію № UA805180/2018/016417, яка була оформлена відповідачем (а.с. 17).

30.08.2018 декларантом позивача до Сумської митниці ДФС подано митну декларацію (типу додаткова до попередньої) № UA805180/2018/016975 (а.с. 18), згідно з якою предявлявся до митного оформлення транспортний засіб особистого використання «легковий автомобіль, що був у використанні. Марка VOLVO, модель XC90. Ідентифікаційний номер (VIN): YV4A22PK7G1073739. Авто після ДТП, який придбано позивачем у США за ціною 9900,00 дол. США. У митній декларації № UA805180/2018/016975 декларантом зазначено відомості про вартість товару у розмірі 478344, 76 грн. (17013,00 дол. США) відповідно до статистичної вартості транспортного засобу, визначеної на підставі експертного висновку автотоварознавчого дослідження № 036/2018 від 29.08.2018 (а.с. 26-34).

Декларантом разом із митною декларацією подано скан-копії товаросупровідних документів:

- рахунку-фактури № B-110075 від 25.05.2018;

- акту про проведення огляду № UA209060/2018/38248 від 23.08.2018;

- сертифікату про походження № 37961 від 14.05.2018;

- експертного висновку автотоварознавчого дослідження № 036/2018 від 29.08.2018;

- платіжних квитанцій № ПН № 2009 від 21.08.2018 та № ПН2181 від 29.08.2018;

- Паспортний документ та довіреність (а.с.23-29).

Після прийняття митної декларації до митного оформлення 30.08.2018 інспектором митниці направлено декларантові електронне повідомлення такого змісту «у відповідності до вимог статей 53 та 368 МК України необхідно надати документи, що підтверджують вартість транспортного засобу, зазначену в касових або товарних чеках, ярликах, інших банківських платіжних документах, які містять відомості щодо вартості таких транспортних засобів».

Декларантом позивача 06.09.2018 до митниці направлено заяву № б/н від 06.09.2018, в якій повідомлялось про відсутність затребуваних додаткових документів на підтвердження вартості транспортного засобу і прохання керуватись вже наданими до митного оформлення документами (а.с. 88).

07.09.2018 Сумська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товару № UA805180/2018/000110/2 (а.с. 19), згідно з яким заявлену декларантом митну вартість скориговано «за ціною договору, щодо ідентичних товарів» і її розмір підвищено з 17013,00 дол. США до 23600,00 дол. США, що потягло за собою збільшення розміру митних платежів з 173 752, 53 грн. до 233 867, 92 грн. (різниця складає 60115,39 грн.).

Відповідачем винесено також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2С18/00464 (а.с. 20), згідно з якою зобовязано декларанта заповнити нову митну декларацію з урахуванням рішення № UA805180/2018/000110/2.

Здійснюючи апеляційний перегляд рішення, надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, декларантом надано до митниці декларацію митної вартості, рахунок-фактуру № B-110075 від 25.05.2018; акт про проведення огляду № UA209060/2018/38248 від 23.08.2018; сертифікат про походження № 37961 від 14.05.2018; експертний висновок автотоварознавчого дослідження № 036/2018 від 29.08.2018; платіжні квитанції № ПН № 2009 від 21.08.2018 та № ПН2181 від 29.08.2018; паспортний документ, довіреність (а.с. 21-39).

Як встановлено судом першої інстанції, банківські платіжні документи не надавались у звязку з їх відсутністю, транспортні (перевізні) документи на надавались у звязку з відсутністю понесених позивачем витрат на транспортування автомобіля, імпорт автомобіля, придбаного позивачем, не підлягає ліцензуванню, страхування автомобіля також позивачем не здійснювалось. Вказане свідчить про виконання декларантом вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та надання усіх необхідних документів для підтвердження митної вартості автомобіля та які були наявними у позивача. Зазначені документи є достатніми для укладання, здійснення та виконання відповідної цивільно-правової угоди між продавцем та покупцем. Інших документів за звичайними правилами придбання у такий спосіб авто після дтп у США немає.

Згідно із ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В той же час, ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

В свою чергу статтею 57 Митного кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як встановлено з матеріалів справи, у митній декларації № UA805180/2018/016975 декларантом у графі 43 обрано метод визначення вартості товару - резервний.

Згідно із ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64).

При цьому, інспектором застосовано другий метод визначення митної вартості товару "за ціною договору щодо ідентичних товарів".

Згідно із ст. 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

В ході розгляду справи судами встановлено, що інспектором митниці в якості підстав для коригування заявленої митної вартості зазначено цінову інформацію з інтернет-сайту www.AutoAStat.com (а.с. 89), на якому наявні відомості про те, що фінансова ставка на лот продажу: автомобіль VOLVO, модель XC90. Ідентифікаційний номер (VIN): YV4A22PK7G1073739 становить 23200 дол. США, а також про вартість транспортування до кордону України подібних товарів з ідентичної країни відправлення, але не вказано конкретних числових даних цих коригувань за кожною складовою. Також, не вказано ані джерел інформації про вартість транспортування до кордону України подібних товарів з ідентичної країни відправлення, а ні конкретного посилання на інтернет-сторінку з вартістю фактичного продажу оцінюваного товару.

Враховуючи, що вищевказана інформація стосується конкретного автомобіля, придбаного позивачем, колегія суддів також вважає, що посадовою особою митного органу було порушено одну з основних вимог ст. 59 МК України, а саме, що за основу для визначення вартості береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни.

Крім того, з інформації розміщеної на сторінці інтернет-сайту www.AutoAStat.com не можливо встановити, що саме слід розуміти під поняттям "фінансова ставка", а тому такі відомості не можуть свідчити про реальну вартість товару.

Судом зроблений правильний висновок, що інформація з сайту www.AutoAStat.com не може бути використана, як належне джерело цінової інформації, оскільки адміністратор сайту не несе відповідальності за надану інформацію, вся інформація є показовою. Дана обставина підтверджується скріншотом інтернет-сторінки сайту www.AutoAStat.com (а.с. 105). При цьому, інспектором митниці не проводився аналіз цінової інформації щодо ідентичних товарів з інших джерел інформації, окрім сайту www.AutoAStat.com.

З огляду на викладені вище обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржені рішення не відповідають критеріям, викладеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, відтак позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 07.09.2018 № UА805180/2018/000110/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 07.09.2018 № UА805180/2018/00464 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апелянта щодо законності прийнятих рішень у повній мірі спростовуються матеріалами справи. В даному випадку стороною відповідача з огляду на ч.2 ст.77 КАС України не доведено перед судом, що саме наведена та визначена ним ціна вартості авто придбаного позивачем з аукціону США є реальною, а позивач навів недостовірні дані щодо вартості придбаного авто за ці вільно-правовою угодою. В даному випадку колегія суддів зазначає, що у випадку не виконання позивачем умов договору з придбання авто та не здійснення оплати у повному обсязі, сторона продавця не здійснила б його поставку у такий складний спосіб до України.

Стосовно доводів апелянта щодо не доведення понесених позивачем судових витрат на правову допомогу на суму задоволених судом в розмірі 500 грн. колегія суддів вважає такі доводи безпідставними.

Визначаючи розмір судових витрат суд першої інстанції висновувався на положеннях ст.132, ст.134 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження витрат на правову допомогу, надану протягом розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем додано до матеріалів справи: витяг з договору про надання правової допомоги по адміністративній справі від 18.09.2018, ордер СМ № 664, копії акту наданих послуг (виконаних робіт) до договору про надання правової допомоги від 18.09.2018, розрахункового документа № 08 від 16.11.2018 на суму 5000 грн., квитанції від 16.11.2018 на суму 5000 грн., попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (а.с. 67-72).

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховува складність справи та надані адвокатом послуги, а тому частково задовольнив вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу.

Так, у пункті 1 акту наданих послуг (виконаних робіт) до договору про надання правової допомоги від 18.09.2018, а також у розрахунковому документі № 08 від 16.11.2018, зазначено, що Виконавець надав, а Замовник прийняв послуги у виді правової допомоги, а саме: 1.1. Консультація (1 година робочого часу) - 500 гривень; 1.2. Ознайомлення з матеріалами справи (2 години робочого часу) - 1000 гривень; 1.3. Підготовка до участі та участь в судовому засіданні в суді першої інстанції (1 година робочого часу) - 500 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність належного підтвердження надання послуг правової допомоги, зазначених у підпунктах 1.1, 1.2, 1.3 вищевказаного акту, оскільки адвокатом не надано детального опису послуг, не зазначено, з яких саме питань надано консультацію, які конкретно процесуальні документи та по якій справі були складені. Також, у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що адвокат ознайомлювався з матеріалами справи.

Необґрунтованими, на думку суду, стали витрати позивача на оплату послуг перекладача у розмірі 400 грн., тому що під час розгляду даної справи перекладач не залучався, а отже такі витрати не можуть бути віднесені до судових витрат.

Водночас, належним та достатнім розміром визначеного судом став 500 грн. на правову допомогу, оскільки вказаний факт належним чином підтверджується наявними в матеріалах справи протоколами судових засідань (а.с. 95, 107, 113, 122). Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 15.05.2018 року №821/1594/17 є не доречним з огляду на різні встановлені обставини справи.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн., сплаченого ним згідно квитанції від 16.11.2018 № 0.0..1 (а.с. 4).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Судове рішення не може бути скасовано з формальних підстав.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 292, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС України - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року по справі № 480/4288/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів - з дня складення повного судового рішення.

У повному обсязі складена 18 квітня 2019 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4