Справа № 2-а-102/10
Суддя: Добров П. В.
Дата ухвалення: 2010-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-102/10р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2010р. Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області

Добров П.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС 3-го взводу ВДАІ м. Одеси ГУМВС України в Одеській області прапорщика Янюка Костянтина Леонідовича, про скасування постанови серії ВН № 070855 від 25.10.2009р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до суду 28.10.2009 року та в обґрунтування своїх вимог послався на наступне.

Постанову серії ВН № 070855 від 25.10.2009р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КпАП України винесено щодо нього інспектором ДПС за нібито порушення п. 16.2. правил дорожнього руху України.

Він вважає, що постанова не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню з наступних підстав.

25.10.2009 року в 16 годин 55 хвилин він, керуючи автомобілем «Тойота» н/з НОМЕР_1 рухався в місті Одеса по вулиці Церковній і після того, як він повернув ліворуч на вулицю Ат. Головатого його зупинив інспектор ДАІ та повідомив, що він порушив правила дорожнього руху, а саме не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину.

п.16.2 ПДР України зобов`язує «водія на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, які рухаються прямо в попутному напрямку.».

Він пояснив інспектору, що пішохід зайшов на пішохідну полосу (зебру) з тротуару (узбіччя) пізніше, коли його автомобіль вже перетинав перехід.

Між тим, ПДР зобов`язує водія лише зменшувати швидкість, а при необхідності зупинятися, щоб надати дорогу пішоходам, які вже знаходяться на переході, коли він наближається до зазначеного переходу, але не будь-яким, а лише тим, яким може бути створено перешкоду чи небезпеку.

В даному випадку при проїзді пішохідного переходу пішохід переходив його спокійно, не був змушений змінювати ані швидкість, ані напрямок руху, небезпеки наїзду на нього не існувало, уникати наїзду він не був змушений.

Враховуючи визначення перешкоди та небезпеки для руху, дані у п. 1.10 ПДР, слід вважати, що у даному випадку ніякої небезпеки для пішохода або перешкоди для нього не створювалось. Боковий інтервал до пішохода також був безпечний (приблизно 10 метрів).

За таких умов, знижувати швидкість або зупинятися потреби не існувало, а отже, не було умов для застосування пункту п.16.2.

Також у протоколі та постанові немає даних пішохода, якому було створено перешкоду та небезпеку.

У відповідності до ст.251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі.

Крім того йому не було надано можливість скористатися допомогою адвоката.

З таких підстав він вимушений звернутися до суду.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши доводи позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ця скарга підлягає розгляду у судах на підставі ст.288 ч.3 КпАП України, яка прямо передбачає право особи оскаржити до районного (прирівняного до нього) суду постанову органів державної влади та посадових осіб, до яких належать і органи ДАІ та їх посадові особи.

Під час винесення постанови не дотримано вимоги ст.ст. 245, 276, 280 КпАП України відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Постанову серії ВН № 070855 від 25.10.2009р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КпАП України винесено щодо позивача інспектором ДПС за порушення п. 16.2. правил дорожнього руху України.

25.10.2009 року в 16 годин 55 хвилин позивач, керуючи автомобілем «Тойота» н/з НОМЕР_1 рухався в місті Одеса по вулиці Церковній і після того, як він повернув ліворуч на вулицю Ат. Головатого його зупинив інспектор ДАІ та повідомив, що він порушив правила дорожнього руху, а саме не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину.

Пункт 16.2 ПДР України зобов`язує водія «на регульованих і нерегульованих перехрестях, повертаючи праворуч або ліворуч, дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, які рухаються прямо в попутному напрямку.».

Згідно пояснень позивача пішохід зайшов на пішохідну полосу з тротуару пізніше, коли його автомобіль вже перетинав перехід.

ПДР зобов`язує водія зменшувати швидкість, а при необхідності зупинятися, щоб надати дорогу пішоходам, які вже знаходяться на переході, коли він наближається до зазначеного переходу, але не будь-яким, а лише тим, яким може бути створено перешкоду чи небезпеку.

При проїзді пішохідного переходу пішохід переходив його спокійно, не був змушений змінювати ані швидкість, ані напрямок руху, небезпеки наїзду на нього не існувало, уникати наїзду він не був змушений, ніякої небезпеки для пішохода або перешкоди для нього не створювалось.

За таких умов, знижувати швидкість або зупинятися потреби не існувало, а отже, не було умов для застосування пункту п.16.2.

Крім того, протокол у справі про адміністративне правопорушення та постанова не відповідають вимогам ст.ст.251,256, 280 КУпАП.

У протоколі та постанові немає даних пішохода, якому було створено перешкоду та небезпеку. У відповідності до ст.269 КУпАП така особа є потерпілим по справі, або, у відповідності до ст.272 КУпАП - свідком.

У відповідності до ст.256 КУпАП дані цієї особи є відомостями, які мають обов`язково, при наявності свідків та потерпілих, зазначатися у протоколі.

У відповідності до ст.251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі.

Окрім наведеного, слід зазначити, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання мені часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, не тільки порушує його права, передбачені ст.268 КУпАП, але й призводить до того, що при винесенні постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. З КУпАП.

Згідно статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення має право «при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 245, 251, 256, 272, 276, 280, 288 КпАП України, ст.ст.4-12, 17-20, 23, 71, 122, 158-163 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС 3- го взводу ВДАІ м. Одеси ГУМВС України в Одеській області прапорщика Янюка Костянтина Леонідовича, про скасування постанови серії ВН № 070855 від 25 Л 0.2009р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КпАП України - задовольнити.

Постанову ВН 070855 від 25.10.2009 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Одеської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку, передбаченому п.5 ст.185 КАС України.

Суддя: