Справа № 460/486/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2019 року м. Рівне №460/486/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолодимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій., -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач), в якому просив суд визнати бездіяльність Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області протиправною та зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити з 18.02.2019 пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на 5 років, згідно із ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю, і станом на 01.01.1993 прожила в цій зоні не менше чотирьох років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Вважає протиправною бездіяльність відповідача в частині не призначення з 18.02.2019 пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку, згідно із ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Наголосив, що ним подано всі необхідні документи для призначення вказаної пенсії. Зазначає, що така відмова є протиправною, та незаконною, що і стало підставою для звернення до суду. З огляду на наведене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У встановлений ухвалою суду строк, відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказано, що відповідно до копії трудової книжки позивач працював з 08.07.1985 по 28.04.1992 в Запорізькому підприємстві "Атом СВТ Сервіс", яке знаходиться не на території посиленого радіологічного контролю. Відповідно, умова про постійне місце роботи у такій зоні не може бути застосована до позивача. Права на призначення пенсії, зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач не має, оскільки період проживання та роботи в зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 (як того вимагає Закон), складає 2 роки 10 місяців 16 днів. Аналізуючи вищевикладене, Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області на виконання своїх повноважень діяло в межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, не порушуючи ст. 19 Конституції України, а тому й підстав для призначення пенсії позивачу не було. З мотивів наведених у відзиві, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 06.03.2019 прийнято дану позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/486/19 та ухвалено про розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_2, виданого 03.02.1997(а.с.8, 14).

Згідно із записів трудової книжки НОМЕР_3, з 08.07.1985 по 28.04.1992 ОСОБА_1 працював у Запорізькому підприємстві «Атом СВТ Сервіс», Запорізькому виробничому об'єднанні «Атомприборсервіс». З 15.05.1992 прийнятий по переведенню у Рівненську АЕС (а.с.16-17).

Згідно із довідок виданих відділом реєстрації Виконавчого комітету Вараської міської ради №494/05, №495/05 та №493/05 від 28.01.2019 про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (в зоні посиленого радіологічного контролю) з 09.06.1989 по 20.05.1991, з 28.01.1992 по 12.03.1993 та з 12.03.1993 по даний час(а.с.11-12).

Позивач 06.02.2019 звернувся до Володимирецького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку на 5 років, згідно із ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"(а.с.6).

Однак, відповіддю від 11.02.2019 відповідач зазначив, що право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач немає, оскільки період проживання та роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 (як того вимагає закон), складає 2 роки 10 місяців 16 днів. Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області на виконання своїх повноважень діяло в межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, не порушуючи ст. 19 Конституції України, а тому й підстав для призначення пенсії позивачу не було (а.с.7).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, в частині не призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку згідно із ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон України №1058-ІV від 09.03.2003) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Пунктом 13 Перехідних положень Закону України №1058-ІV від 09.03.2003 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Тобто, вказаними нормами надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України №1058-ІV від 09.03.2003 або спеціальним Законом України №796-XII від 28.02.1991.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон України №796-XII від 28.02.1991 ).

Згідно із ст.55 Закону України №796-XII від 28.02.1991, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 ч.1 ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991 передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні радіологічного контролю з моменту аварії, станом на 01.01.1993 не менше 4 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов'язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ч. 2 ст. 55 Закону України №796-XII від 28.02.1991 - є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні радіологічного контролю протягом чотирьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково проживали у зоні радіологічного контролю в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17, від 26.09.2018 року у справі №205/4589/16-а, та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п'ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Крім того, суду слід зазначити, що вимогу щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні радіологічного контролю протягом чотирьох років станом на 01 січня 1993 року, необхідно пов'язувати з моментом аварії, а саме вказаний період проживання слід обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов'язане із поняттям виникнення зони гарантованого добровільного відселення, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов'язано із моментом аварії на ЧАЕС.

Так, наявними матеріали справи підтверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Володимирецького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку на 5 років, згідно із ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначає, що необхідний період проживання у м. Кузнецовськ засвідчується поданим до пенсійного органу паспортом, де є відмітка, яка засвідчує та підтверджує місце проживання в м. Кузнецовськ з 28.04.1987.

Серед іншого зауважив, що в місті Кузнецовську (нині - місто Вараш) фактично він проживав ще до часу реєстрації там свого місця проживання, тобто до 28.04.1987. Зокрема, рахуючись у Запорізькому підприємстві «Атом СВТ Сервіс», він фактично працював в м. Кузнецовську регулювальником радіоапаратури на Рівненській АЕС. 07.07.1986 він зареєстрував шлюб зі своєю дружиною і вже ІНФОРМАЦІЯ_2 у них з дружиною в м. Кузнецовську народився син ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Кузнецовську у них народилась друга дитина, дочка ОСОБА_3.

Суд звертає увагу, що згідно із записів трудової книжки, з 08.07.1985 по 28.04.1992 позивач працював у Запорізькому підприємстві «Атом СВТ Сервіс», Запорізькому виробничому об'єднанні «Атомприборсервіс», які знаходяться не у зоні посиленого радіологічного контролю. З 15.05.1992 прийнятий по переведенню у Рівненську АЕС, що є зоною посиленого радіологічного контролю.

Згідно із довідок виданих відділом реєстрації Виконавчого комітету Вараської міської ради №494/05, №495/05 та №493/05 від 28.01.2019 про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (в зоні посиленого радіологічного контролю) з 09.06.1989 по 20.05.1991, з 28.01.1992 по 12.03.1993 та з 12.03.1993 по даний час, що складає менше 4 років (2 роки 10 місяців) постійного проживання чи постійної роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, станом на 01.01.1993.

Натомість, факт прописки в м. Кузнецовськ з 28.04.1987, на що посилається позивач у позові - жодним чином не підтверджує постійне проживання або постійну роботу у зоні посиленого радіологічного контролю.

Більше того, твердження позивача, що рахуючись у Запорізькому підприємстві «Атом СВТ Сервіс», він фактично постійно працював в м. Кузнецовську регулювальником радіоапаратури на Рівненській АЕС - не підтверджені жодними доказами.

Поміж тим, адміністративний суд відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства не наділений повноваженнями встановлювати певні факти, що мають юридичне значення.

Жодних інших належних та допустимих доказів, а саме довідок про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, виданих органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) для необхідності призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - суду не надано, та не підтверджено, що позивач станом на 1 січня 1993 року прожив або відпрацював у цій зоні не менше 4 років.

Суд дійшов висновку, що період постійного проживання або постійної роботи позивача у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 по 01.01.1993 становить менше 4 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку до позивача теж не застосовується, так як відсутні докази проживання або роботи позивача у зазначених зонах з моменту аварії - 26.04.1986 по 31.07.1986, незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, час проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю до 1 січня 1993 року є недостатнім для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки цим Законом чітко зазначена умова, що особа за станом на 1 січня 1993 року має постійно проживати або відпрацювати у цій зоні не менше 4 років.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відсутність підстав для визнання бездіяльність Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області протиправною та зобов'язання Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити з 18.02.2019 пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на 5 років, згідно із ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю і станом на 01.01.1993 прожила в цій зоні не менше чотирьох років.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 АДРЕСА_2, рнокпп НОМЕР_1) до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Соборна,28,смт.Володимирець,Рівненська область,34300, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 17 квітня 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.