Справа № 814/1483/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/1483/18
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказів відповідача № 200 о/с від 06.03.2018 року та № 143 о/с від 22.05.2018 року, якими його було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідач безпідставно звільнив його за дисциплінарний проступок, який фактично позивач не вчиняв.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 200 о/с від 06.03.2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 143 о/с від 22.05.2018 року по особовому складу у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 проходив службу в Національної поліції України, на посаді старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Новоодеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

10.02.18 о 23:55 по вул. Центральній, 145 у м. Нова Одеса, автопатрулем патрульної поліції, був зупинений автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1, в якому знаходився позивач.

Вважаючи, що саме позивач керував вказаним транспортним засобом, та підозрюючи його у керуванні у нетверезому стані, патрульними УПП, було складено на позивача протокол про адміністративне правопорушення серії БД№061557 від 11.02.18, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Також патрульними УПП, було винесено позивачу постанову серії БР№517282 від 11.02.18, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 121 та частиною 1 статті 126 КУпАП, за керування транспортним засобом без водійського посвідчення та відсутні на транспортному засобі, передбачені конструкцією, грязезахисні фартухи і бризковики.

12.02.18 наказом №112 о/с, відповідачем було призначено проведення службового розслідування та відсторонення від виконання службових обов'язків працівника Новоодеського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_2

06.03.18 відповідачем був затверджений Висновок службового розслідування за фактами порушення службової дисципліни з боку працівника поліції Новоодеського ВП ГУНП.

06.03.18 відповідачем був виданий наказ №200 о/с, про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника поліції Новоодеського ВП ГУНП, яким:

За вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог статей І, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV, щодо сприяння начальнику у зміцненні службової дисципліни, поводження з гідністю і чесно в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиненні протиправних дій, забезпеченні законності та статутного порядку, підвищення свого культурного рівня, бездоганному виконанні вимог, наказів, норм моралі, службової етики, виявлення поваги до колег по службі, у службовій діяльності бути чесним, нехтуванні Присягою працівника поліції щодо дотримання Конституції та законів України, втілення їх у життя, поваги та охорони честі держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки, невиконанні вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання вимог нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійного виконання своїх службових обов'язків, а також вказують на ігнорування основних повноважень поліції, визначених статтею 23 Закону щодо покладених на неї завдань здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, ігноруванні вимог частини 2 статті 56 Закону щодо особистого дотримання діючого законодавства та попередження вчинення протиправних дій іншими, недотриманні розділу ІІ. п.1 п.п. 1, 7 та 8 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо стриманої поведінки, контролю своєї поведінки, почуттів та емоцій, дотримання норм ділового мовлення, невиконанні вимог пункту 2.12 наказу ГУНП від 31.01.2018 №137 «Про заходи щодо покращення автотранспортної діяльності. транспортної дисципліни в структурних підрозділах, територіальних відділах та відділеннях ГУНП області» в частині не допущення фактів порушення Правил дорожнього руху та керування автотранспортом у нетверезому стані, що призвело до складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, та винесенню двох постанов про накладення адміністративного стягнення по справам про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпАП, враховуючи негативну службову характеристику та неналежне виконання службових обов'язків, старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_2, після виходу з лікарняного, звільнити зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України».

26.03.18 відповідачем було складено акт про відмову позивача ознайомитись з наказом №200 о/с від 06.03.18.

З 11.02.18 по 21.05.18 позивач перебував на лікарняному.

22.05.18 відповідачем був виданий наказ №143 о/с, яким позивача було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 березня 2013 року № 230 (далі - Інструкція № 230).

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 580-VIII в своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною другою статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідальність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 230 з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин призначається службове розслідування.

Згідно з підпунктом 2.2.2 пункту 2.1 розділу ІІ Інструкції № 230 реєстрація в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового та начальницького складу кримінальне правопорушення є підставою для службового розслідування, яке проводиться уповноваженим на те начальником.

Відповідно до пунктів 5.2-5.3 Інструкції № 230 початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Абзацом першим пункту 5.4 Інструкції № 230 визначено, якщо вину особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

На підставі пункту 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

З аналізу норм чинного законодавства, яке регулює особливості проходження служби в органах поліції вбачається, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є дисциплінарне стягнення, у вигляді звільнення за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII). Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII).

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з'ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Своєю чергою, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Водночас адміністративний суд не наділено повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння особи чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.

В ході судового розгляду встановлено, що рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 28.02.2019 року у справі №482/965/18 визнано дії працівника Управління патрульної поліції у Миколаївській області ОСОБА_3, щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення - протиправними.

Скасовано постанову інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у Миколаївській області ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення від 11.02.2018 року серії БР №509320 про визнання ОСОБА_2 винним в порушенні частини 1 статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 28.02.2019 року у справі №482/964/18 скасовано постанову інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у Миколаївській області ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення від 11.02.2018 року серії БР №517282 про визнання ОСОБА_2 винним в порушенні ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.

Поряд з цим в ході судового розгляду встановлено, що постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24.04.2018 у справі №482/192/18 справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрита за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

В зазначеній постанові суд зазначив: суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_2, щодо того, що він автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 10 лютого 2018 року об 23:55 в м. Нова Одеса Миколаївської області, в районі будинку 145 по вул. Центральній, не керував, а перебував в ньому в якості пасажира, у зв'язку із чим не мав обов'язку щодо проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, не спростовано.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А відтак з огляду на положення частини четвертої статті 78 КАС України обставини щодо відсутності події вчинення адміністративного проступку мають силу преюдиції.

Таким чином, судом у справі №482/192/18 встановлено факт, що позивач не керував транспортним засобом, тому відповідальність передбачена статтею 121, частиною 1 статті 126 та частиною 1 статті 130 КУпАП, на нього в даному випадку не поширюється, а тому, вказана обставина має вирішальне значення при наданні правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивача було звільнено безпідставно, а тому накази відповідача № 200 о/с від 06.03.2018 року та № 143 о/с від 22.05.2018 року, підлягають скасуванню.

Що стосується порушення позивачем правил етичної поведінки, варто вказати таке.

У висновку службового розслідування зазначено, що під час спілкування з працівниками патрульної поліції та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№061557 від 11.02.18, та постанови серії БР№517282 від 11.02.18, позивач вів себе не етично не стримано, виявляв не повагу до колег по службі.

В наказі від 06.03.18 №200 о/с вказано, що позивачем порушено статті І, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, недотримано розділу ІІ. п.1 п.п. 1, 7 та 8 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що вказані норми регламентують дотримання працівниками поліції службової дисципліни та правила етичної поведінки під час виконання поліцейськими своїх службових обов'язків.

Водночас, згідно пункту 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII позивач є суб'єктом, на якого поширюється його дія.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про запобігання корупції" загальні вимоги до поведінки осіб, зазначених у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, якими вони зобов'язані керуватися під час виконання своїх службових чи представницьких повноважень, підстави та порядок притягнення до відповідальності за порушення цих вимог встановлюються цим Законом, який є правовою основою для кодексів чи стандартів професійної етики.

На підставі статті 38 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов'язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.

Дослідивши у сукупності показання свідків - працівників патрульної поліції ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, працівників ВІОС УКЗГУНП ОСОБА_9, ОСОБА_10, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та надані сторонами відеозаписи події, що відбувалася в ніч з 10.02.18 на 11.02.18, апеляційний суд зауважує, що позивач, допустивши такий вид спілкування (гучної заяви про зникнення 600 грн. з вини працівника патрульної поліції), порушив норми професійної етики в частині додержання обов'язку недопущення дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету поліції, викликати негативний громадський резонанс.

Проте вказані порушення позивачем правил етичної поведінки не перейшли ту межу, за якої були б достатніми для такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади.

Водночас згідно статті 1 Модельного кодексу поведінки державних службовців (додаток до Рекомендації № R (2000) 10 Комітету Міністрів державам-членам Ради Європи щодо кодексів поведінки державних службовців) (далі - Модельний кодекс) цей Кодекс застосовується щодо державних службовців.

Для цілей цього Кодексу „державний службовець" - це особа, яка працює в публічному органі.

Отже на позивача також розповсюджується дія вищевказаного Модельного кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 5 Модельного кодексу державний службовець повинен бути ввічливим і у своїх стосунках з громадянами, яким він служить, і у своїх стосунках з керівниками, колегами і підлеглими.

Особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України не повинні допускати, у тому числі поза службою, дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам держави чи негативно вплинути на репутацію таких осіб.

Із врахуванням викладеного оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні з виключенням з її мотивувальної частини висновку суду щодо нерозповсюдження на позивача під час оформлення на нього протоколу про адміністративне правопорушення норм дотримання службової дисципліни та правил етичної поведінки.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на констатацію зазначених у висновку службового розслідування від 06.03.2018 тверджень, що ОСОБА_2, не підкоряючись вимогам поліцейських по негайній повній зупинці транспортного засобу, вдався до обману та з метою уникнення відповідальності та на ходу пересів на переднє пасажирське сидіння, залишивши кермо колегія суддів не сприймає з огляду на те, що на наданих відповідачем копій відеозапису з нагрудної камери інспекторів патрульної поліції, що були предметом дослідження і вивчення під час судового розгляду не зафіксований факт залишення позивачем місця водія.

Поряд з цим апеляційний суд зазначає, що вказані відеозаписи не є безперервними, складаються із 13 файлів та мають значні розриви у часі фіксації фактів, що, з урахуванням специфічності таких доказів як відео, вказують на обґрунтовану вірогідність їх монтажу, а відтак неповне відтворення обставин події.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене та на підставі пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив справу, але з неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає необхідним змінити постанову суду першої інстанції, виключивши з її мотивувальної частини висновок суду щодо нерозповсюдження на позивача під час оформлення на нього протоколу про адміністративне правопорушення норм дотримання службової дисципліни та правил етичної поведінки з викладених вище мотивів.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі № 814/1483/18 - змінити, виключивши з її мотивувальної частини висновок суду щодо нерозповсюдження на позивача під час оформлення на нього протоколу про адміністративне правопорушення норм дотримання службової дисципліни та правил етичної поведінки з викладених вище мотивів.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк