Справа № 160/7716/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Справа № 160/7716/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області /відповідач-1/, Дніпропетровського обласного військового комісаріату /відповідач-2/ про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо не проведення йому перерахунку та виплати позивачу пенсійного забезпечення згідно довідки Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 23.06.2018 року за №564, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які виплачувалися під час проходження ним служби; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому пенсійне забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, премій та одноразової грошової допомоги при звільненні, починаючи з 05.09.2018 року; зобов`язати відповідача подати до суду протягом місяця звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він проходив військову службу на офіцерських посадах у Збройних Силах України та наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 10.11.2009 року його було звільнено із військової служби в запас на підставі ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З 11.11.2009 року позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ). Проте, як зазначає позивач, пенсія йому була розрахована без включення додаткових витрат грошового забезпечення, а саме: грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація, премія та одноразова грошова допомога при звільненні.
Позивач також зазначив, він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсійного забезпечення та виплату згідно з виданою йому довідкою Центрального архівного відділу Національної гвардії України про розмір додаткових видів грошового забезпечення, які виплачувались під час проходження ним служби протягом останніх 24 місяців військової служби. Але листом від 17.09.2018 року відповідачем було повідомлено, що ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393 визначено основні постійні види грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія та до складу грошового забезпечення для призначення або перерахунку пенсій не передбачено врахування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, грошової допомоги на оздоровлення, разових премій та одноразової грошової допомоги при звільненні, тому підстави для проведення відповідного перерахунку відсутні. Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
09.11.2018 року до суду від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку у пенсійному фонді та отримує пенсію призначену відповідно до Закону №2262-ХІІ. Оскільки матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, грошова допомога на оздоровлення та одноразова допомога при звільнені не носять постійного характеру та не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, для включення їх до складу грошового забезпечення підстави відсутні. У зв`язку з тим, що у позовній заяві позивач порушує питання щодо перерахунку пенсії, відповідно до ст.63 Закону №2262-ХІІ, відповідач просив суд для всебічного та повного розгляду справи, розглядати справу в загальному провадженні за участю сторін, залучити в якості співвідповідача Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, та у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 09.11.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
У судовому засіданні 15.11.2018 року, судом залучено в якості співвідповідача - Дніпропетровський обласний військовий комісаріат.
22.11.2018 року позивач подав до суду відповідь на відзив відповідача-1, в якому зазначив, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, посилаючись на ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Даною нормою встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Позивач вважає що отримувані ним матеріальна допомога, одноразова грошова винагорода на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення та враховуються в заробіток для обчислення пенсії. Таким чином, позивач зазначає, що відповідач відмовляючи в проведенні перерахунку і виплаті йому з 05.09.2018 року пенсії, з урахуванням складових грошового забезпечення, помилково керувався нормами, які регулюють перерахунок пенсії в разі підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
04.12.2018 року представником Дніпропетровського обласного військового комісаріату було подано до суду клопотання, в якому відповідач-2 зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог.
Ухвалою суду від 23.01.2019 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17, враховуючи, що у зазначеній справі переглядалось судове рішення у правовідносинах, які є подібними до правовідносин, що становлять предмет розгляду у даній справі.
Ухвалою суду від 20.03.2019 року поновлено провадження у адміністративній справі та призначити справу до судового розгляду на 10.04.2019 року, оскільки обставини, що викликали зупинення провадження у даній справі відпали, а саме, постанова Великої Палати Верховного Суду по справі №522/2738/17 набрала законної сили.
У судове засідання 10.04.2019 року позивач не прибув. Представником позивача раніше засобами електронного зв`язку до суду подано клопотання, в якому вона просила суд, у зв`язку із неможливістю прибуття у судове засідання, судове засідання провести за її відсутністю.
Представники відповідачів до суду також не прибули, належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно із ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Частиною 9 ст.205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Керуючись приписами статей 175, 194, 205 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на офіцерських посадах у Збройних Силах України. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 10.11.2009 року №246 позивач був звільнений з військової служби в запас на підставі ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.14).
З 11.11.2009 року позивачу призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, яка була розрахована без включення додаткових виплат грошового забезпечення, а саме: грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, премії та одноразової грошової допомоги при звільненні.
05.09.2018 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок розміру його пенсійного забезпечення та виплату згідно з виданою йому довідкою Центральним архівним відділом Національної гвардії України від 23.06.2018 року №564 про розмір додаткових видів грошового забезпечення, які виплачувались під час проходження ним служби протягом останніх 24 місяців військової служби (а.с.15).
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною 3 ст.43 Закону №2262-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу, а саме 11.11.2009 року, визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» уточнюється, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Стаття 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Із аналізу наведених правових норм вбачається, що пенсія особам, звільненим з військової служби та деяким іншим категоріям осіб обчислюється, виходячи з сум грошового забезпечення, до якого на підставі статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачувався єдиний соціальний внесок.
Відповідно до ч.3 ст.63 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Як зазначається в рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року №4-рп/2015, перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій осіб, визначається виключно законами України.
В свою чергу, граматичний аналіз положень першого речення ч.3 ст.63 Закону №2262-ХІІ дає підстави стверджувати, що слова «надбавок, доплат, підвищень» є вставленою конструкцією словосполучення «нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення», яка вказує на те, що такими видами є лише надбавки, доплати, підвищення.
З аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що грошове забезпечення є однією із соціальних гарантій, що надаються військовослужбовцям.
При цьому, до інших гарантій законом віднесено: продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців, пільги та компенсації військовослужбовцям та членам їх сімей, одноразова грошова допомога тощо. Відтак, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, винагорода за участь в АТО та компенсації за невикористану відпустку не належать до надбавок, доплат або підвищення, тобто не є додатковими видами грошового забезпечення в розумінні ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відносяться до інших соціальних гарантій, що надаються військовослужбовцям та членам їх сімей.
Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст.43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.
Таким чином, оскільки матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення та одноразова допомога при звільнені не носять постійного характеру, тобто, виплата яких здійснювалася не щомісячно, вказані виплати не входять до встановленого ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у адміністративній справі №522/2738/17, до набрання законної сили якої розгляд даної справи було зупинено (а.с.92-93).
Згідно із ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) затверджено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Відповідно до п.2 Постанови №103, виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій, з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Порядок проведення перерахунку пенсій, визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 від 13.02.2008 р. №45 (далі - Порядок №45).
Так, відповідно до п.1 Порядку №45, пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Порядку №45 передбачено, що Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС.
Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Згідно із п.3 Порядку №45, на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522, з 01.01.2007 р. на Пенсійний фонд України покладені функції лише з призначення і виплати пенсії, а функції розрахунку вислуги років, визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсій, належить до компетенції уповноваженого органу того міністерства або відомства звідки військовослужбовця або особу рядового чи начальницького складу було звільнено зі служби.
Таким чином, у пенсійного фонду відсутні повноваження визначати розмір грошового забезпечення та змінювати його, відповідальність за внесення тих чи інших складових грошового забезпечення до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії покладається на установу, якою видавалась довідка.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 р. у справі №21-322а14 (рішення в ЄДРСР №42010782), де Верховний Суд України вказав, що «за змістом положень пункту 24 Порядку органи ПФУ не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках».
Пунктом 5 Постанови №103 також чітко визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
За змістом п.6 Порядку №45, відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.
На виконання вимоги п.2 Порядку №45, Пенсійним фондом України, після отримання відповідного повідомлення Міністерства соціальної політики України, було направлено лист № 6194/02-23 від 26.02.2018 року, згідно з яким Постанова №103 є підставою для проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ.
З метою отримання довідок про розмір грошового забезпечення Головне управління звернулось із списками осіб, пенсії яких підлягають перерахунку до Дніпропетровського обласного військового комісаріату.
Після отримання відповідної довідки про розмір грошового забезпечення позивача, останньому було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, підвищення між перерахованим та отримуваним раніше розміром пенсії становить 2876,93 грн. (4 444,25 грн. 1 567,32 грн. = 2 876,93 грн.; де 4 444,25 грн. - розмір перерахованої пенсії, 1 567,32 грн. - розмір пенсії до її перерахунку).
Відповідно до п.2 Постанови №103, Головним управлінням виплата перерахованого підвищення пенсій проводиться з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків від 2 876,93 грн., тобто у розмірі 1 438,47 грн.; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків від 2 876,93 грн.; тобто у розмірі 2157,70 грн.; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, тобто у повному розмірі 2 876,93 грн. (а.с.30-38).
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсійного забезпечення, згідно довідки Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 23.06.2018 року за №564, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які виплачувалися під час проходження позивачем служби, враховуючи що зазначені в довідці додаткові види грошового забезпечення, такі як одноразова грошова винагорода, одноразова грошова винагорода на оздоровлення та матеріальна допомога не носять постійного характеру, тобто, виплата яких здійснювалася не щомісячно, вказані виплати не входять до встановленого ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.
Враховуючи, що суд не визнає протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсійного забезпечення, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в іншій частині.
Відповідно до статті 139 КАС України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому понесені ним судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.