Справа № 420/5502/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5502/18
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М. Г

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірними дії, визнання протиправним та скасування рішення, про зобов'язання провести перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника, про зобов'язання в подальшому здійснювати перерахунок пенсії у разі настання певних обставин, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, (далі - позивач) звернулась з позовом до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - відповідач, Малиновське УПФ), в якому, з урахуванням заяви про доповнення до позовної заяви, просила:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 136226 від 24.09.2018 року про відмову у перерахунку пенсії;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50 % від суми 29954 грн. щомісячного довічного утримання судді у відставці з 1 січня 2018 року щомісячно;

- зобов'язати відповідача здійснювати перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50 % від щомісячного довічного утримання судді у відставці, у зв'язку зі змінами посадового окладу діючого районного судді з 1 числа місяця наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без застосування обмеження максимальним розміром.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона з 09.06.2017 року отримує пенсію по втраті годувальника, згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Її чоловік, який помер 30.05.2017 року отримував щомісячне грошове утримання судді у відставці з 18.04.2006 року. На думку позивача оскільки, довічне грошове утримання судді у відставці, яке отримував її чоловік, підлягає постійному перерахунку у разі зміни розміру суддівської винагороди працюючого судді, її пенсія по втраті годувальника також підлягає перерахунку, у разі збільшення довічного грошового забезпечення судді у відставці. У зв'язку з цим вважає відмову пенсійного органу у здійсненні такого перерахунку протиправною.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 136226 від 24.09.2018 року про відмову у перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_2.

Зобов'язано Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків від щомісячного довічного утримання судді у відставці з 1 січня 2018 року щомісячно.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині, якою відмовлено у задоволенні вимог про зобов'язання в подальшому здійснювати перерахунок пенсії у разі настання певних обставин, та в цій частині ухвалити нове судове рішення, про задоволення цієї позовної вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначила про те, що пенсійний орган відмовляє у проведенні перерахунку розміру пенсії у зв'язку із втратою годувальника, посилаючись на відсутність у неї взагалі такого права, а тому вона буде змушена звертатись до суду кожного разу, коли виникне право на перерахунок пенсії та у проведені перерахунку буде відмовлено. Апелянт вважає, що перерахунок пенсії є системними діями і відмова з боку пенсійного органу є порушенням вже існуючого права апелянта.

Малиновське УПФ у відзиві на апеляційну скаргу зазначав про безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв'язку з відсутністю у позивача права на перерахунок пенсії по втраті годувальника призначеної, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки вказаним Законом не передбачено перерахунку такого виду пенсії, у зв'язку з чим, просить апеляційну скаргу позивача - залишити без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2017 року у справі № 521/10073/17, яка набрала законної сили 13 вересня 2017 року (а.с.21-27) визнано неправомірними дії Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Зобов'язано Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника виходячи з розміру 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» померлого годувальника ОСОБА_4, починаючи з 09.06.2017 року.

Розпорядженням Малиновського УПФ № 136226 від 25.09.2017 року ОСОБА_2 довічно призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 09.06.2017 року (а.с.106).

03 серпня 2018 року позивач звернулась до Малиновського УПФ із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника, в розмірі 50% щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_4, згідно довідки Територіального управління ДСА України в Одеській області, а саме 29954 грн., 90 % від посадового окладу діючого судді, та у подальшому щомісячно сплачувати - 14977 грн.

Розглянувши заяву позивача, відповідач Рішенням № 136226 від 24.09.2018 року відмовив у перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника (а.с.140), в обґрунтування якого посилався на відсутність в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» умов призначення та перерахунку пенсії у зв'язку із втратою годувальника, та відсутність у постанові Малиновського районного суду від 17.07.2017 по справі № 521/10073/17 зобов'язань пенсійного органу проводити перерахунок пенсії.

Вважаючи протиправними дії відповідача та рішення про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання пенсії по втраті годувальника, виходячи з 50% розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлено рішенням Малиновського районного суду від 17 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року. При цьому, суд виходив з того, що оскільки ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено право на перерахунок грошового утримання судді у відставці, позивач також має право на здійснення такого перерахунку її пенсії по втраті годувальника.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснювати перерахунок пенсії по втраті годувальника, у зв'язку зі змінами посадового окладу діючого районного судді з 1 числа місяця наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без застосування обмеження максимальним розміром, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки права позивача у частині подальшого перерахунку пенсії не порушені, суд не може вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

Колегія суддів не входить в обговорення та оцінку рішення суду в тій частині, яка не була оскаржена апелянтом та переглядає повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права лише в межах вимог та доводів апеляційної скарги ОСОБА_2

Так, згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення повинно бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Колегія суддів зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи наведене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому, обов'язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Колегія суддів зазначає, що при зверненні до суду позивач має обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.

Разом з цим, застосування конкретного способу захисту права залежить, як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом апеляційного перегляду є заявлені позивачем вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснювати перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків від щомісячного довічного утримання судді у відставці, у зв'язку зі змінами посадового окладу діючого районного судді з 1 числа місяця наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без застосування обмеження максимальним розміром.

Тобто мова йде про захист прав, які на думку позивача, можуть статися в майбутньому, а саме здійснення подальшого перерахунку перерахунку у разі збільшення розміру суддівської винагороди.

З цього приводу колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на тому, що судовий захист не може розповсюджуватися на майбутнє можливе порушення прав, оскільки спрямований на захист конкретних вже порушених прав особи, яка звертається до суду.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, спосіб захисту повинен забезпечити поновлення саме порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснювати перерахунок пенсії позивача, у зв'язку зі змінами посадового окладу судді, з 1 числа місяця наступного за місяцем, у якому змінився розмір грошового утримання судді, оскільки захисту підлягають лише порушені права і суд позбавлений можливості задовольнити вимоги на майбутнє.

Задоволення позовної вимоги в такий спосіб буде свідчити про вирішення спору якого ще не існує, що суперечить засадам та принципам адміністративного судочинства. При цьому, колегія суддів відхиляє надані апелянтом копії рішень відповідача від 24.01.2019 року про відмову у перерахунку пенсії, оскільки вони не є предметом розгляду в цій справі.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 327-329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування рішення, про зобов'язання провести перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника, про зобов'язання в подальшому здійснювати перерахунок пенсії у разі настання певних обставин - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 11.04.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.