Справа № 826/9580/15
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9580/15 Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Федотова І.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Порохов О.А.,

від відповідача (апелянта): не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрансгруп" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання протиправними та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича в якому просило суд:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у визнанні нікчемним Договору банківського строкового вкладу «Стандарт Плюс» № 28-03-2013 від 04.03.2013 р.;

- визнати протиправним та незаконним рішення відповідача про нікчемність Договору банківського строкового вкладу «Стандарт Плюс» № 28-03-2013 від 04.03.2013р.;

- зобов'язати відповідача скасувати рішення про нікчемність Договору банківського строкового вкладу «Стандарт Плюс» № 28-03-2013 від 04.03.2013 р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертрансгруп» задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича №391/1 від 02.07.2014 в частині визнання нікчемним Договору банківського строкового вкладу «Стандарт Плюс» № 28-03-2013 від 04.03.2013. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2016 року було зупинено апеляційне провадження у даній справі до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України.

18 жовтня 2018 року у зв'язку з ліквідацією Київського апеляційного адміністративного суду на розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду, створеного на підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 455/2017 "Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах", та відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 КАС України було передано вказану справу та ухвалою від 03 грудня 2018 року справу прийнято до провадження Шостого апеляційного адміністративного суду.

11 березня 2019 року позивач подав до суду клопотання про поновлення провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КАС України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

З метою вирішення вказаного клопотання позивача судом було викликано учасників судового процесу у судове засідання, призначене на 15 квітня 2019 року.

Розглянувши вказане клопотання позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, керуючись приписами ст. 237 КАС України, протокольною ухвалою від 15 квітня 2019 року вирішила поновити провадження за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року у даній справі та призначити її до розгляду у судовому засіданні.

Водночас, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив та про причини його неявки суду не повідомив.

За наведених обставин, керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.

У ході судового засідання представник позивача вимог апеляційної скарги не визнав та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04 березня 2013 року між позивачем та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено Договір банківського строкового вкладу «Стандарт Плюс» № 28-03-2013 на суму 38 000 000, 00грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк». Тимчасову адміністрацію в АТ «Брокбізнесбанк» запроваджено строком на три місяці з 03 березня 2014 по 02 червня 2014 року.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Брокбізнесбанк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Куреного Олександра Вікторовича.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно.

04 липня 2014 року ТОВ «Інтертрансгруп» звернулось до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою № 08-05/152 про визнання кредитором.

Листами № 7/2526-кр та № 7/533-кр від 28.10.2014 відповідач повідомив ТОВ «Інтертрансгруп» про акцептування його грошових вимог до Банку в сумі 561 454 53,30 грн. та у сумі 286 241,65, які включають суму 38 000 000, 00 грн. по Договору банківського строкового вкладу «Стандарт Плюс» № 28-03-2013 від 04.03.2013 та зазначив, що вказані вимоги будуть задовольнятись в 7 чергу.

Водночас, листом від 05.01.2015 № 22 відповідач повідомив позивача про нікчемність Договору банківського строкового вкладу «Стандарт Плюс» № 28-03-2013 від 04.03.2013, оскільки депозитні кошти були залучені на пільгових умовах та запропонував ТОВ «Інтертрансгруп» у семиденний строк звернутися до банку для здійснення перерахунку.

Вважаючи протиправними дії та рішення відповідача щодо визнання нікчемним Договору банківського строкового вкладу «Стандарт Плюс» № 28-03-2013 від 04.03.2013. позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та скасовуючи наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича № 391/1 від 02.07.2014р. в частині визнання нікчемним Договору банківського строкового вкладу «Стандарт Плюс» №28-03-2013 від 04.03.2013р., суд першої інстанції виходив з того, що Уповноважена особа має право визнавати нікчемними договори та під час ліквідації банку має право повідомити сторін за договором про їх нікчемність. Разом з цим, у ході судового розгляду справи Окружний адміністративний суд встановив, що банком було укладено договір з позивачем, умови якого не передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання позивачу переваг (пільг) прямо не встановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, у зв'язку із чим ,суд дійшов висновку, що такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VІ). Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

На підставі частини п'ятої статті 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління й органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами статті 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 910/17448/16, правовий статус Фонду, визначений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", дає підстави для висновку про те, що Фонд як юридична особа публічного права може бути суб'єктом як публічно-правових, так і приватноправових відносин. При цьому, у приватноправових відносинах, зокрема під час здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб'єкта владних повноважень у розумінні ст. 3 КАС України.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної, зокрема, у постановах від 27 червня 2018 року у справі № 804/15260/15 та від 07 листопада 2018 року у справі № 808/1939/16 у контексті конкретних обставин відповідної категорії справ зміст (суть) спірних правовідносин обмежується встановленням реальної правової природи відносин, які виникли між позивачем, Фондом та уповноваженою особою Фонду, і визначення яких залежить від з'ясування прав позивача, статусу Фонду, мети його створення, завдань, поставлених перед ним, повноважень та обов'язків Фонду і його уповноважених осіб, функцій, які на нього покладаються.

У вказаних постановах Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, оскільки правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника, а спір має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону № 4452-VI).

У свою чергу, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 3 частини першої статті 48 Закону № 4452-VI визначені повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру.

Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у певній черговості.

Отже, зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладеного між банком і юридичною особою договору, уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня та 23 травня 2018 року у справах № 826/7532/16 та № 811/568/16 відповідно, а також не однократно вказувалась Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема у постановах від 05 лютого 2019 року у справі № 826/24227/15 та від 21 лютого у справі № 826/12833/15.

Разом з тим, як було встановлено судом правовідносини, щодо яких виник спір у даній справі, обумовлені саме наявністю кредиторських вимог (майнових вимог юридичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.

Тобто, даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (чинного на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), господарські суди розглядають у порядку господарського судочинства справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав; справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Беручи до уваги наведене та враховуючи суб'єктний склад учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

З аналогічних міркувань виходила і Велика Палата Верховного Суду, при винесенні постанови від 12 грудня 2018 року у справі № 501/463/15-а.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній станом на дату розгляду апеляційної скарги), суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 319 передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до п.1 ч. 1 статті 238 та ч. 1 ст. 319 КАС України ухвалене у цій справі в порядку адміністративного судочинства судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Керуючись ст. 315, 319, 321-322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертрансгруп" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про визнання протиправними та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.В. Федотов

Повний текст постанови виготовлено 15 квітня 2019 року