Справа № 200/2875/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 р. Справа№200/2875/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Маріупольського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області

про: скасування рішення № 161 про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію, у звязку з втратою годувальника, що було прийнято 22.11.2018 року Маріупольським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, зобовязання Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області перевести ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності інвалід дитинства на пенсію у звязку з втратою годувальника за померлого батька ОСОБА_3 з 07.06.2018 року.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення № 161 про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію, у звязку з втратою годувальника, що було прийнято 22.11.2018 року Маріупольським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, зобовязання Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області перевести ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності інвалід дитинства на пенсію у звязку з втратою годувальника за померлого батька ОСОБА_3 з 07.06.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.06.2018 року він звернувся до управління з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсії у звязку з втратою годувальника померлого батька ОСОБА_3 відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначає, що 22.11.2018 року відповідачем прийнято рішення № 161 про відмову в переведені з пенсії за віком на пенсії у звязку з втратою годувальника, підставою для відмови стало відсутність в макеті електронної пенсійної справи померлого годувальника оригіналів документів про стаж, вік та заробітну плату. Позивач вважає вказане рішення позивача протиправним та таким, що прийняте з порушенням вимог Конституції України та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивач та представник позивача у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що пунктом 2.3 Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, визначено перелік документів, які необхідно додати до заяви про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника. Крім того, відповідач вказує на те, що абз. 3 п.п. 10 п. 2.3. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії членам сімї померлого годувальника повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини 1 ст. 40 Закону. Відповідно до абз. 2 п. 2.23 Порядку № 22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Відповідач зазначає, що з 01.11.2014 року електронна пенсійна справа ОСОБА_4 Олексійвича, батька ОСОБА_1, була взята на облік в нашому управлінні на підставі його особистої заяви в статусі внутрішньо переміщеної особи, оскільки раніше ОСОБА_1 отримував пенсію у м. Донецьку. Відповідач посилається на те, що взяття на облік пенсійних справ осіб,переміщених з тимчасово окупованої території відбувається в електронному виді, паперові пенсійні справі відсутні, тому як знаходяться на території тимчасово непідконтрольній українській владі. Відповідач вказує на те, що при наданні документів ОСОБА_1 до заяви про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію у звязку з втратою годувальника за померлого батька відповідно до ст. 36 Закону № 1058 не надано оригіналів документів про стаж та заробітну плату, а також зазначив, що в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутній оригінал довідки МСЕК про встановлення первинної інвалідності. Також, відповідач зазначає, що при розгляді документів були виявлені виправлення без підстав в трудовій книжці померлого годувальника, що також є порушення ведення трудової книжки. З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що приймаючи спірне рішення про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію у звязку з втратою годувальника управління діяло у спосіб та у межах визначених чинним законодавством.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10 квітня 2019 року.

10 квітня 2019 року розгляд справи відкладено на 16 квітня 2019 року, у зв'язку з перебуванням судді олішевської В.В. з 08.04.2019 року по 12.04.2019 року на лікарняному.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач у судове засідання не зявився, представник відповідача просив розглядати справу буз участі представника управління, суд приходить до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії ВВ №074007, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 10-13).

ОСОБА_1 був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме: з м. Донецька до АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 06.04.2016 року № НОМЕР_2 (а.с. 66).

Згідно довідки серії Е-68 № 031641 встановлено, що ОСОБА_1 визнаний інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с. 15).

Відповідно до довідки МСЕК серії 10ААА № 374183 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з дитинства, інвалідність встановлена безстроково (а.с. 14).

Судом встановлено, що згідно довідки № 0 від 19.11.2014 року Давиденко ОСОБА_4 взятий на облік Управління праці та соціального захисту населення Маріупольської міської ради, як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с. 88).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії II-НО № 026710, виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 помер 13 грудня 2017 року (а.с. 17).

Згідно зі свідоцтва про народження серії I-ЯР № 496934 вбачається, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 (а.с. 38)

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1, у звязку зі смертю батька ОСОБА_4, 07.06.2018 року звернувся до управління з заявою про призначення пенсії № 2669/2171, відповідно до якої просив перевести його з пенсії по інвалідності на пенсії у звязку з втратою годувальника (а.с. 30).

Згідно розписки повідомлення встановлено, що позивачем до заяви були надані наступні документи: виписка з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності, довідка про взяття на облік, паспорт, свідоцтво РАГК про смерть, трудова книжка (а.с. 30 зворотній бік).

22.11.2018 року Маріупольським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 161 про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника (а.с. 92).

Рішенням Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 161 ОСОБА_1 відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальна, оскільки, згідно абз. 3 п.п. 10 п. 2.3 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії членам сімї померлого пенсіонера повинні бути надані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону. Відповідно до абз. 2 п. 2.23 Порядку 22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Макет електронної пенсійної справи ОСОБА_5 не містить оригінали документів про стаж та заробітну плату. Оригінал довідки МСЕК про встановлення заявнику первинної інвалідності також надано не було. У померлого годувальника на першій сторінки в оригіналі трудової книжці у прізвищі є виправлення без підстав. За таких обставин вирішено відмовити ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника за померлого батька, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного стажу роботи годувальника та оригінали довідок (а.с. 92).

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідача про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсії у звязку з втратою годувальника, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058, передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_6), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058 непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України № 1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до ст. 74 Закону України Про пенсійне забезпечення сім'ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника. Сім'ям тих пенсіонерів, які мали право на перерахунок пенсії в порядку, передбаченому ст. 69 цього Закону,пенсії обчислюються із заробітку, з якого було проведено або могло бути проведено перерахунок пенсії годувальника.

Відповідно до п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 (із змінами) та зареєстрованого в Мінюсті України 27.12.2005 року за №1566/11846, передбачено що, до заяви про призначення пенсії членам сімї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог ч.1 ст.40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Постановою № 22-1 від 25.11.2005 року (п.2.8) прямо передбачено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 4.8 постанови № 22-1 від 25.11.2005 року передбачено, що пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Частиною 1 ст. 28 Закону України № 1058 передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом України № 1058 встановлено, що непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. В разі наявності одночасного права на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Непрацездатним членом сім`ї може бути діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років, що визначено ч. 2 статті 36 вказаного Закону.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що за життя ОСОБА_4 перебува на обліку у Маріупольському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як внутрішньо переміщена особам та отримував пенсію за віком щомісячно, що не заперечується сторонами.

25 листопада 2005 року Правлінням Пенсійного Фонду України винесена постанова № 22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку із втратою годувальника, переведення з одного виду пенсії на інший, подається заявником особисто або через представника безпосередньо до управління пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації). Аналогічна норма міститься і в частині 1 статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 2.3 Порядку до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, тобто:

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).

та наступні документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником (за наявності);

4) свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

5) документи про вік померлого годувальника сім'ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв'язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, правова норма статті 62 Вказаного Закону передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або записів у ній, стаж підтверджується у відповідності з Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 637.

Таким чином, за наявності у позивача основного документу, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ній, відсутні підстави та необхідність у підтвердженні стажу роботи позивача відповідно до Постанови КМУ № 637, у звязку з чим положення Порядку підтвердження стажу роботи, затвердженого вказаною постановою застосуванню у даному випадку не підлягають застосуванню.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що до заяви про перехід з пенсії за віком на пенсію про втраті годувальника заявником надані наступні документи:

- оригінал трудової книжки померлого годувальника;

- копію свідоцтва про смерть;

- копію свідоцтва про народження;

- копію довідки внутрішньо переміщеної особи;

- копію паспорту;

- копію ідентифікаційного коду.

Відповідач відмовляючи позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, посилався на те, що в матеріалах пенсії справи померлого відсутні оригінали документів про стаж, вік та заробітну плату померлого.

Однак суд вважає, вищезазначене посилання відповідача є безпідставним, оскільки на підставі наявних в пенсійній справі документів останньому призначалась і виплачувалась пенсія, яку на даний час бажає отримувати позивач. Отже, сумнівів в достовірності наявного стажу за життя ОСОБА_4 у відповідача не виникало, а повторного підтвердження права на пенсію нормами чинного законодавства не передбачено.

Окрім того, позивачем надано оригінал трудової книжки померлого годувальника, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Стосовно посилання відповідача на відсутність в макеті електронної справи ОСОБА_3 оригіналу довідки МСЕК про встановлення заявнику первинної інвалідності, суд вказує на те, що приписами пункту 1.7 Порядку № 22-1 визначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, відповідач мав підстави повідомити заявника ОСОБА_1 про необхідність надання оригіналу довідки МСЕК про встановлення заявнику первинної інвалідності. Суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів про повідомлення позивача про необхідність надання вищезазначених документів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем при зверненні до управлінні до заяви від 07.06.2018 року була додана виписка з акту огляду МСЕК про встановлення інвалідності, відповідно до якої вбачається, що на момент звернення до управління позивач є інвалідом з дитинства безстроково.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 мав право на переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника, оскільки в розумінні статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» він є непрацездатним членом сімї померлого годувальника та перебував на його утриманні, в звязку з тим, що є інвалідом - дитинства.

Таким чином, рішення Маріупольського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області № 161 від 22.11.2018 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника з мотивів не надання оригіналів документів про стаж, вік та заробітну плату, довідки МСЕК про встановлення первинної інвалідності заявнику прийнято неправомірно та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобовязання Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області перевести ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності інвалід дитинства на пенсію у звязку з втратою годувальника за померлого батька ОСОБА_3 з 07.06.2018 року, суд зазначає наступне.

Суд зазначає наступне, частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії), суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Таким чином, позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню у спосіб зобовязання Маріупольське обєднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2018 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсії у звязку з втратою годувальника з урахуванням висновків суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на вищевикладене суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області в частині визнання протиправним та скасування рішення Маріупольського обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області № 161 від 22.11.2018 року про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника, зобовязання Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2018 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсії у звязку з втратою годувальника з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позивач є інвалідом ІІ групи та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення № 161 про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію, у звязку з втратою годувальника, що було прийнято 22.11.2018 року Маріупольським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, зобовязання Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області перевести ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності інвалід дитинства на пенсію у звязку з втратою годувальника за померлого батька ОСОБА_3 з 07.06.2018 року задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області № 161 від 22.11.2018 року про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника.

Зобовязати Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2018 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсії у звязку з втратою годувальника з урахуванням висновків суду

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст постанови складено та підписано 18 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Олішевська В.В.