Справа № 804/1398/15
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2019 року

Київ

справа №804/1398/15

адміністративне провадження №К/9901/41200/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 (головуючий суддя: Калиновський В.А., судді: Бондар В.О., Кононенко З.О.)

у справі №804/1398/15

за позовом Приватного підприємства «Сфера»

до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Сфера» (далі - позивач, ПП) звернулося до суду з адміністративним позовом до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ОДПІ), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.10.2014 № про збільшення грошового зобов'язання із ПДВ на 209377,00 грн. за основним платежем та на 104689,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.10.2014 № .

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову апеляційного суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом норм пунктів 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК), ст.ст. 69, 71, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Доводи касаційної скарги дублюють висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, за наслідками яких було прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача грошового зобов'язання із ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 10.10.2014 № 228/04-10-22-01-30344629. Згідно з висновками цього акту позивачем порушені норми пунктів 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 ПК, а саме: завищено податковий кредит за квітень 2014 року на 209377,20 грн. за наслідками господарських операцій із поставки послуг із суборенди від ТОВ «БК «Фортум», які не мали реального характеру, у результаті чого занижено податкове зобов'язання із ПДВ за квітень 2014 року на 209377,20 грн.

Висновок про відсутність реального характеру поставки послуг від ТОВ «БК «Фортум» обґрунтовано інформацією про відсутність у ТОВ «БК «Фортум» власних нежилих приміщень згідно з витягом реєстраційної служби.

За наслідками висновків акту перевірки відповідачем стосовно позивача прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.10.2014 № про збільшення грошового зобов'язання із ПДВ на 209377,00 грн. за основним платежем та на 104689,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

У судовому процесі встановлено, що між позивачем (орендар) та ТОВ «БК «Форум» (суборендар) було укладено договір суборенди від 01.04.2014 № 16, за яким позивачу в оренду було передано ряд приміщень, зокрема: приміщення будівлі АБК, загальною площею 248,3кв.м., розташоване за адресою: м. Павлоград, вул. Терьошкіна, 2а; частину приміщення магазину «Вересень», загальною площею 610,50 кв.м., розташоване за адресою: м. Павлоград, вул. Заводська, 23; частину приміщення будівлі ТЦ «Гулівер», загальною площею 1710,7 кв.м., розташоване за адресою: м. Павлоград вул. Шевченко, 128; частину будівлі «Техсервіс», загальною площею 1006 кв.м., розташоване за адресою: м. Павлоград, вул. Нова, 2в. Про що було складено акт прийому-передачі майна від 01.04.2014. За наслідками поставки позивачу орендних послуг позивач сформував податковий кредит у податковому обліку з ПДВ на підставі податкової накладної, виписаної від імені ТОВ «БК «Форум». Розрахунок за вказаним договором здійснювався частково грошовими коштами (86428,47 грн.), а частково шляхом видачі простого векселя (1169834,73 грн.).

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 цієї статті встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 цієї статті).

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення в податковому обліку сум податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи правомірність зменшення у податковому обліку позивача сум податкового кредиту, відповідач посилається на відсутність реального характеру поставки позивачу послуг із оренди від ТОВ «БК «Форум». Вказаний висновок обґрунтовано посиланням на те, що передані в оренду приміщення не належать цьому постачальнику.

Суд апеляційної інстанції на підставі оцінки досліджених в судовому процесі доказів, а саме: копій договору суборенди від 01.04.2014 № 16, акту приймання-передачі орендованого майна, акту підтвердження користування орендованими приміщеннями, податкової накладної, платіжного доручення, договору відступлення права вимоги від 30.12.2014, за яким право вимоги ТОВ «БК «Форум» (первісний кредитор) за договором суборенди від 01.04.2014 № 16 передано ПП «Вектор-Центр-НК»; акту прийому-передачі векселя, за встановлення у судовому процесі використання вказаних приміщень у власній господарській діяльності, за відсутності з боку відповідача інших доводів та доказів, які б беззаперечно спростовували відсутність реального характеру поставки позивачу послуг із оренди від ТОВ «БК «Форум», - зробив юридично правильний висновок про недоведеність з боку ОДПІ на виконання процесуального обов'язку, встановленого нормою частини другої ст. 71 КАС України (у редакції, чинній на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення), правомірності зменшення у податковому обліку позивача сум податкового кредиту,. Оцінка доказів судами зроблена з дотриманням норм ст. 86 КАС України.

Доводи, наведені відповідачем у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко