Справа № 520/8504/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 р.Справа № 520/8504/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 26.11.18 року по справі № 520/8504/18 та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 26.11.18 року по справі №520/8504/18

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_2, позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якій просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області №727/10/20-23-13-02 від 14.09.2018 про відмову ФОП ОСОБА_2 у переведенні на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.10.2018;

- зобов'язати ОСОБА_1 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області вирішити питання про реєстрацію суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 як платника єдиного податку та внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку;

- усі судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10 вересня 2018 року ФОП ОСОБА_2 звернулася до відповідача і із заявою про перехід на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.10.2018, проте, відповідач надіслав лист №727/10/20-23-13-02 від 14.09.2018 про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 як платника єдиного податку третьої групи з 01.10.2018. В обґрунтування свого рішення відповідач посилається на те, що позивач як суб'єкт господарювання, не може бути платником єдиного податку, оскільки станом на момент подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку ФОП ОСОБА_2 має податковий борг, а саме: пеню у зв'язку з несвоєчасною сплатою єдиного податку з фізичних осіб (код платежу 18050400) у розмірі 39 047, 14 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_1 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №727/10/20-23-13-02 від 14.09.2018 про відмову Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 у переведенні на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.10.2018 року.

Зобовязано ОСОБА_1 обєднану Державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області вирішити питання про реєстрацію субєкта господарювання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 як платника єдиного податку та внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (61046, м. Харків, пров. Пархоменко, 3, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (вул. Ціолковського, буд. 42, смт. Високий, Харківський район, Харківська область,62459, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.) грн.

23.11.2018 р. уповноважений представник позивача звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якому просив суд ухвалити додаткове судове рішення у справі №520/8504/18 та стягнути на користь ФОП ОСОБА_2 (62460, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Ціолковського, буд. 42; РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46; ) судові витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката у сумі 5 000, 00 грн.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року заяву уповноваженого представника позивача про відшкодування позивачу судових витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката у справі № 520/8504/18 - задоволено.

Доповнено рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі №520/8504/18 за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Стягнуто з ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати, повязані з правничою допомогою адвоката на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, поштовий індекс 62460, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Ціолковського, 42) у розмірі 5000 грн. (п'ять тисяч гривень).

Відповідач, ОСОБА_1 об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області не погодившись з вищевказаними рішеннями суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 р. та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 р. та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що ОСОБА_1 окружним адміністративним судом при прийнятті оскаржуваних судових рішень було допущено неправильне застосування норм матеріального права, що в силу положень ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) є підставою для скасування таких рішень. Зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано приписи підпункту 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), ч.ч. 1, 3, 5 ст. 134 КАС України. Посилається, що суд допустив неправильне застосування приписів пп. 291.5.8 п.291.5 ст. 291 ПК України, у якому передбачено, що не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Так, станом на 10.09.2018 р. заявник має пеню з єдиного податку з фізичних осіб (код платежу 18050400) у розмірі 39 047, 14 грн., а отже позивачу було відмовлено у застосуванні спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з 01.10.2018 р. В оскаржуваному судовому рішенні суд зазначив, що відповідачем в ході судового засідання не доведено, що на день подання заяви позивачем про реєстрацію платника єдиного податку, вона має податковий борг, у зв'язку з чим винесено податкову вимогу N954550-17 від 26.06.2018. У той же час, суд не звернув увагу на посилання ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС на той факт, що сума податкового боргу у вигляді пені у розмірі 39 047,14 грн. наразі оскаржується у судовому порядку (адміністративна справа № 2040/6743/18). Остаточне рішення по вказаній справі станом на 22.12.2018 не прийнято, таким чином висновки суду щодо відсутності податкового боргу є передчасними. Враховуючи вищенаведене, на момент звернення ФОП ОСОБА_2 з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, а саме, станом на 10.09.2018 у контролюючого органу були підстави, в силу положень пп. 291.5.8. п. 291.5 ст. 291 ПК України, для відмови у переведенні позивача на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

Щодо незаконності та необґрунтованості додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2018 р., апелянт зазначає, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування приписів статті 134 КАС України, такі дії суду суперечать положенням статті 242 КАС України, а саме, судом не дотримано таку основну засаду судочинства, як законність та обґрунтованість, що передбачає ухвалення судами рішень відповідно до норм матеріального права на підставі повно і всебічно зясованих обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Посилається, що виходячи зі змісту ОСОБА_3 виконаних робіт, який було подано позивачем до суду, неможливо встановити вартість кожної з наданих послуг, що є прямим порушенням вимог частини 3 статті 134 КАС України. Вказує, що сума витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн. є такою, що жодним чином не узгоджується з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних послуг та обсягом таких послуг. Фактично, прописуючи фіксовану суму гонорару адвоката у договорі про надання правової допомоги від 01 жовтня 2018 року, сторони повністю нехтують вимогами ч. 5 ст. 134 КАС України оскільки на момент укладання договору неможливо передбачити обсяг робіт та час необхідний адвокату на надання відповідних послуг. Акт виконаних робіт, який було подано позивачем взагалі не містить інформації про час, який було витрачено адвокатом на надання правової допомоги. Також вказує, що належними можуть бути визнані тільки документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, такими документами можуть бути квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. В даному випадку позивач на підтвердження реальності здійснення витрат на правничу допомогу надає тільки розписку про отримання гонорару, підписану Адвокатом ОСОБА_4 Зазначає, що цей документ не може бути визнаний належним та достатнім доказом фактичної сплати гонорару за правничу допомогу, оскільки він не відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", а отже, в розумінні норм чинного законодавства він не має жодної юридичної сили. Крім того, зазначає, що суд позбавив контролюючий орган можливості подати клопотання про зменшення розміру судових витрат. Так, позивачем 23.11.2018 р. було подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення проте вже 26.11.2018 р. суд ухвалив додаткове рішення, яким стягнув на користь позивача судові витрати у розмірі 5000,00 грн., відповідач отримав зазначену заяву позивача поштовим відправленням тільки 27.11.2018, тобто вже після ухвалення додаткового рішення.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 15 серпня 2014 року ОСОБА_2 була зареєстрована як фізична особа - підприємець у встановленому законом порядку.

10 вересня 2018 року ФОП ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області із заявою про перехід на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.10.2018.

25 вересня 2018 року на адресу позивача ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області надіслала лист №727/10/20-23-13-02 від 14.09.2018 про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 як платника єдиного податку третьої групи з 01.10.2018.

В обґрунтування своєї відмови відповідач посилався на те, що ФОП ОСОБА_2 як суб'єкт господарювання не може бути платником єдиного податку, оскільки станом на момент подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку заявник має податковий борг, а саме: пеню у зв'язку з несвоєчасною сплатою єдиного податку з фізичних осіб (код платежу 18050400) у розмірі 39 047, 14 грн.

ФОП ОСОБА_2, вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області №727/10/20-23-13-02 від 14.09.2018 про відмову ФОП ОСОБА_2 у переведенні на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.10.2018, звернулася до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості оскаржуваної відмови, викладеної у листі №727/10/20-23-13-02 від 14.09.2018.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 291.2 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3 ст. 291 ПК України).

Відповідно до п. 292.16 ст.292 ПК України право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку.

За приписами підпунктів 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву.

Підпунктом 298.1.4 п.298.1 ст. 298 ПК України передбачено, що суб'єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб'єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Перехід на спрощену систему оподаткування суб'єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб'єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 1 п. 299.9 ст. 299 ПК України підставами для прийняття органом державної податкової служби рішення про відмову у видачі суб'єкту господарювання свідоцтва платника єдиного податку є виключно невідповідність такого суб'єкта господарювання вимогам статті 291 ПК України.

Відповідно до п.п. 291.5.8 п. 291.5 ст.291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп: платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Колегія суддів зауважує, що в ході розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій податковим органом не було належним чином доведено, що на день подання заяви позивачем про реєстрацію платника єдиного податку, він має податковий борг, у зв'язку з чим винесено податкову вимогу №54550-17 від 26.06.2018 р.

Крім того, колегія суддів зазначає про відсутність у ФОП ОСОБА_2 станом на момент подання заяви про перехід на спрощену систему оподаткування податкового боргу у вигляді нарахованої пені у розмірі 39047,14 грн. була неодноразово встановлена відповідними судовими рішеннями в наступних рішеннях: №820/6902/15, 820/2229/16, 820/5323/17, в яких податкові вимоги №1812-25 від 20.05.2015 р., №1913-17 від 14.04.2016 р. та №54550-17 від 31.10.2017 р., якими було визначено суми податкового боргу ФОП ОСОБА_2, були скасовані в судовому порядку.

Колегія суддів зауважує, що у вищевказаних рішеннях були досліджені аналогічні правовідносини між тими ж сторонами, в яких суди як першої, так і апеляційної інстанцій дійшли висновку про відсутність у ФОП ОСОБА_2 податкового боргу.

Таким чином, відсутність заборгованості у позивача підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року по справі №2040/6743/18 було задоволено адміністративний позов, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області №54550-17 від 26.06.2018, відповідно до якої платник податків зобов'язаний термінова сплатити суму податкового боргу у вигляді пені в розмірі 39047,14 грн., зобов'язано Головне управління ДФС у Харківській області відкликати податкову вимогу №54550-17 від 26.06.2018 та виключити визначену зазначеною податковою вимогою суму податкового боргу у вигляді пені в розмірі 39047,14 грн. з усіх реєстрів боргу платника податків.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до даних з Єдиного реєстру судових рішень постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 р. апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області було залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року по справі № 2040/6743/18 залишено без змін.

Крім того, колегія суддів зауважує, що після подання позовної заяви у вищезазначеній справі позивачу надійшов лист №12287/К/99-99-17-05-14 від 16.08.2018 р., яким контролюючий орган повідомив ФОП ОСОБА_2 про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 р. по справі №820/5323/17 та виключив податковий борг в сумі 128980, 43 грн. з інтегрованої картки платника податків (а.с. 19). Слід зауважити, що саме на вищезазначений борг позивачу була нарахована пеня, існування якої оскаржується по справі №2040/6743/18.

Разом з тим, податковим органом все ж було нараховано позивачу пеню в розмірі 39047,14 грн. на суму боргу, яка була визначена у вже скасованих податкових вимогах та виключена з інтегрованої картки платника податків.

Так, якщо податкова вимога, якою платнику визначено суму грошового зобов'язання була скасована судом, то нараховані такому платнику штрафні санкції за несвоєчасну сплату визначених ним зобов'язань, мають бути скасовані відповідно до пункту 57.4 статті 57 ПК України.

Вищевказаний висновком узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 20.02.2018 р. по справі №805/1915/17-а.

Відповідно до п.п. 60.1.4. п.60.1 ст.60 ПК України податкова вимога вважається відкликаною, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Пунктом 60.5 ст. 60 ПК України визначено, що вимога вважається відкликаною у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Колегія суддів зауважує, що на виконання судового рішення по справі №820/5323/17 податковий орган мав самостійно відкликати вимогу, внести зміни до облікових даних платника податків та анулювати борг.

Таким чином, оскільки податкова вимога №54550-17 від 26.06.2018 р. фактично має бути відкликана податковим органом, а тому остання не може бути підставою для відмови у переведенні ФОП ОСОБА_2 на спрощену систему оподаткування.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на посилання ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС на той факт, що сума податкового боргу у вигляді пені у розмірі 39 047,14 грн. наразі оскаржується у судовому порядку (адміністративна справа № 2040/6743/18), остаточне рішення по вказаній справі станом на 22.12.2018 не прийнято, таким чином висновки суду щодо відсутності податкового боргу є передчасними, а тому на момент звернення ФОП ОСОБА_2 з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, а саме, станом на 10.09.2018 у контролюючого органу були підстави, в силу положень пп. 291.5.8. п. 291.5 ст. 291 ПК України для відмови у переведенні позивача на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, колегія суддів вважає хибними з огляду на наступне.

Так, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 р. по справі №820/5323/17, яке набуло законної сили відповідно до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 р. відповідач повідомив ОСОБА_2 про виключення податкового боргу в сумі 128980, 43 грн. з інтегрованої картки платника податків та саме на зазначений борг позивачу була нарахована пеня в розмірі 39 047, 14 грн., існування якої оскаржувалося по справі №2040/6743/18.

Крім того, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року по справі № 2040/6743/18 (залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 р., відповідно до даних з Єдиного реєстру судових рішень) було задоволено адміністративний позов, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області №54550-17 від 26.06.2018, відповідно до якої платник податків зобов'язаний термінова сплатити суму податкового боргу у вигляді пені в розмірі 39047,14 грн., зобов'язано Головне управління ДФС у Харківській області відкликати податкову вимогу №54550-17 від 26.06.2018 та виключити визначену зазначеною податковою вимогою суму податкового боргу у вигляді пені в розмірі 39047,14 грн. з усіх реєстрів боргу платника податків. апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо протиправності рішення ОСОБА_1 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №727/10/20-23-13-02 від 14.09.2018 про відмову Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 у переведенні на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.10.2018 року, останнє підлягає скасуванню, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Оскільки вимоги позову про зообов"язання ОСОБА_1 обєднану Державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області вирішити питання про реєстрацію субєкта господарювання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 як платника єдиного податку та внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку є похідними від вищевказаних вимог, колегія суддів вважає, що вони також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 р. по справі №520/8504/18, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, тому вказане рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності рішення ОСОБА_1 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №727/10/20-23-13-02 від 14.09.2018 про відмову Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 у переведенні на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.10.2018 року є хибними такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення від 26.11.2018 року по справі №520/8504/18 на яке було подано ОСОБА_1 обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області подано апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_1 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №727/10/20-23-13-02 від 14.09.2018 про відмову Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 у переведенні на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.10.2018 року. Зобовязано ОСОБА_1 обєднану Державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області вирішити питання про реєстрацію субєкта господарювання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 як платника єдиного податку та внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

23.11.2018 р. уповноважений представник позивача (ОСОБА_4О.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення у справі №520/8504/18 та стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (62460, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Ціолковського, 42, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46; ) судові витрати, повязані з правничою допомогою адвоката у сумі 5000, 00 грн.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року заяву уповноваженого представника позивача про відшкодування позивачу судових витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката у справі № 520/8504/18 - задоволено. Доповнено рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі №520/8504/18 за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії. Стягнуто з ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати, повязані з правничою допомогою адвоката на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, поштовий індекс 62460, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Ціолковського, 42) у розмірі 5000 грн. (п'ять тисяч гривень).

Приймаючи вищевказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на правову допомогу адвоката документально підтверджені, а тому заява про відшкодування позивачу судових витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року по справі №520/8504/18 скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви уповноваженого представника позивача про відшкодування позивачу судових витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката у справі № 520/8504/18 з огляду наступне.

Згідно з п.1 ч. 3 ст.132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 2 ст. 134 КАС України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Пунктом 1 ч.3 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов'язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов'язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов'язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз'яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи між ФОП ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_4, 01.10.2018 року було укладено договір про надання правничої допомоги № 4/К (а.с .69 - 72).

Згідно п.п.1.1 вищевказаного договору, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов'язання надати клієнту за винагороду необхідну правову допомогу щодо оскарження рішення ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області №7278/10/20-23-13-02 від 14.09.2018 про відмову ФОП ОСОБА_2 у переведенні на спрощену систем оподаткування, обліку та звітності у судах першої інстанції (ОСОБА_1 окружний адміністративний суд), другої інстанції (ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд) та третьої інстанції (Касаційний адміністративний суд).

Відповідно до п.п. 2.3 договору адвокат має право на отримання винагороди за цим договором незалежно від прийнятого судом рішення з урахуванням умов, викладених у додатку, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Підпунктом 2.11 договору визначено клієнт зобов'язаний здійснити оплату винагороди (гонорару) на користь Адвоката за надання останнім правової допомоги, згідно з умовами цього Договору та Додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього Договору, у будь-якому випадку протягом строку, встановленого цим Договором та Додатком.

Умови, строки, порядок розрахунку, а також розмір винагороди (гонорару), який сплачується Клієнтом на користь Адвоката, Сторони оговорюють в Додатку № 1 до цього Договору, який складається в 2-х (двох) примірниках, по одному примірнику для кожної із Сторін, які є ідентичними, мають однакову юридичну силу та є невід'ємною частиною договору (пункт 3.1 Договору).

Відповідно до п.1 Додатку №1 до Договору №4К про надання правової допомоги від 01.10.2018 р., сторони домовились, що гонорар Адвоката за ведення справи у суді першої інстанції складає 5 000, 00 гри у будь-якому випадку, навіть при прийнятті судом рішення не на користь Клієнта. При цьому надання правової допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції включає: вивчення документів; підготовка та формування позовної заяви і подання її до суду з відповідними доказами; надання у суд доказів; підготовка та подання за необхідності доповнення до позову; відповіді на відзив; за необхідності підготовка та подання інших документів, передбачених КАС України, які необхідні для розгляду справи та отримання судового рішення на користь Клієнта; представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції (ОСОБА_1 окружний адміністративний суд) (а.с. 73).

Згідно п. 4 Додатку № 1 до Договору за ведення справи у суді першої інстанції Клієнт зобов'язаний сплатити Адвокату вищезазначений гонорар у сумі 5 000, 00 (п'ять тисяч) гривень протягом 30 днів з моменту винесення ОСОБА_1 окружним адміністративним судом ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 окружним адміністративним судом було винесено ухвалу про відкриття провадження по даній справі 05.10.2018 р.

Згідно розписки про отримання гонорару адвокатом до Договору про надання правничої допомоги №4К від 01 жовтня 2018 року від 29.10.2018 року адвокат ОСОБА_4 прийняв від клієнта ФОП ОСОБА_2 у якості гонорару за надану правничу допомогу відповідно до укладеного договору №4К від 01 жовтня 2018 року щодо оскарження рішення ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області №727/10/20-23-13-02 від 14.09.2018 у Харківському окружному адміністративному суді передбачену Договором та Додатком до нього грошову суму у розмірі 5 000,00 (п'ять тисяч) грн. (а.с. 117).

Відповідно до ОСОБА_3 виконаних робіт до Договору №4К про надання правничої допомоги від 20.11.2018 р. ФОП ОСОБА_2 (Клієнт) і Адвокат ОСОБА_4 (Адвокат) відповідно до п.1.1 Договору 4К про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2018 року адвокат надав клієнту необхідну правничу допомогу у Харківському окружному адміністративному суді при розгляді справи №520/8504/18, а саме: 1) вивчив документи стосовно предмета позову; 2) склав та подав позовну заяву у справі №520/8504/18 з відповідними доказами; 3) склав та подав клопотання про відкладення розгляду справи №520/8504/18 від 19.10.2018;4) клав та подав клопотання про долучення документу до матеріалів справи №520/8504/18; 5)клав та подав відповідь на відзив у справі №520/8504/18 з відповідними доказами; 6) склав та подав заяву від 20.11.2018 в порядку статті 139 КАС України; 7) брав участь у судовому засіданні Харківського окружного адміністративного суду 20.11.2018 у справі №520/8504/18 (суддя Шляхова О.М.), здійснював представництво інтересів клієнта шляхом надання пояснень суду, викладення своїх доводів, міркувань щодо питань, які виникають під час судового розгляду , а також виступив з промовою у судових дебатах. Сторони не мають претензії стосовно обсягу та якості виконання адвокатом першого етапу робіт з надання правничої допомоги клієнту. Згідно з пунктами 2.3. 2.11,3.1 укладеного Договору та пунктом 1 Додатку №1 до Договору сторони домовились, що гонорар адвоката становить 5 000, 00 (п'ять тисяч) гривень.

Колегія суддів зазначає, що не вбачає невідповідності суми гонорару адвоката виконаній останнім роботи з надання правничої допомоги позивачу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в розумінні ст.134 КАС України, наявні в матеріалах справи письмові докази підтверджують витрати позивача, пов'язані з правничою допомогою адвоката (ОСОБА_4О.).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що виходячи зі змісту акту виконаних робіт, який було подано позивачем до суду неможливо встановити вартість кожної з наданих послуг, що є прямим порушенням вимог частини 3 статті 134 КАС України, колегія суддів вважає ці доводи хибними, оскільки зі змісту вказаної норми КАС України не встановлено обов'язкового визначення вартості кожної з наданих послуг, визначено лише, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Так, відповідно до ОСОБА_3 виконаних робіт до Договору №4К про надання правничої допомоги від 20.11.2018 р. згідно з пунктами 2.3. 2.11,3.1 укладеного Договору та пунктом 1 Додатку №1 до Договору сторони домовились, що гонорар адвоката становить 5 000, 00 (п'ять тисяч) гривень.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що сума витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000, 00 грн. є такою, що жодним чином не узгоджується з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних послуг та обсягом таких послуг, колегія суддів вважає хибними, оскільки ОСОБА_3 виконаних робіт до Договору №4К про надання правничої допомоги від 20.11.2018 р. містить чіткий перелік виконаної роботи адвокатом з правничої допомоги позивачу у Харківському окружному адміністративному суді при розгляді справи №520/8504/18, а тому посилання на те, що сума витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000, 00 грн. є такою, що жодним чином не узгоджується з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних послуг та обсягом таких послуг є такими, що носять характер особистих припущень скаржника.

Щодо доводів апеляційної скарги, що позивач на підтвердження реальності здійснення витрат на правничу допомогу надає тільки розписку про отримання гонорару, підписану адвокатом ОСОБА_4, а цей документ не може бути визнаний належним та достатнім доказом фактичної сплати гонорару за правничу допомогу, оскільки він не відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а отже в розумінні норм чинного законодавства він не має жодної юридичної сили, колегія суддів вважає ці доводи апелянта помилковими та необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до змісту розписки про отримання гонорару адвокатом до Договору про надання правничої допомоги №4К від 01 жовтня 2018 року від 29.10.2018 року вбачається, що адвокат ОСОБА_4 прийняв від клієнта ФОП ОСОБА_2 у якості гонорару за надану правничу допомогу відповідно до укладеного договору №4К від 01 жовтня 2018 року щодо оскарження рішення ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області №727/10/20-23-13-02 від 14.09.2018 у Харківському окружному адміністративному суді передбачену Договором та Додатком до нього грошову суму у розмірі 5 000,00 (п'ять тисяч) грн., тобто вказана розписка містить чітке посилання на те, що за надання адвокатом правничої допомоги щодо оскарження рішення податкового органу, яке є предметом даної справи, останній отримує гонорар у сумі передбаченої відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги та додатку до нього.

Чинне законодавство України не встановлює чітких вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат (адвокатське обєднання) при сплаті клієнтом послуг та форму такого документа, а тому вищевказана розписка про отримання гонорару є належним доказом витрат позивача на правничу допомогу.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 29.10.2018 р . по справі №199/2648/15.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржуване додаткове рішення від 26.11.2018 р. судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, а саме КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.1-3 ст. 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обовязковою. Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), курєром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 126 КАС України визначено, що повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді. Якщо для розгляду окремих категорій справ, заяв або клопотань учасників справи цим Кодексом встановлено строк розгляду менше десяти днів, повістка має бути вручена у строк, достатній для прибуття особи до суду для участі в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи 23.11.2018 р. уповноважений представник позивача (ОСОБА_4О.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення.

Відповідно до змісту додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 р., а його саме описової частини, зазначено, що в судове засідання позивач, представник позивача та представник відповідача не прибули, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Разом з тим, в матеріалах даної справи відсутні докази щодо направлення та вручення (відмови в отриманні) сторонам по справі повісток про виклик до суду першої інстанції для розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що вищевказаними приписами КАС України не передбачено для розгляду питання про ухвалення додаткового судового рішення направлення сторонам телефонограми.

Крім того, з наявної в матеріалах справи телефонограми від 26.11.2018 р. про виклик до суду відповідача (а.с. 189) неможливо встановити в який час остання була відправлена останньому і що відповідач мав реальну можливість прибути в судове засідання для участі у розгляді судом першої інстанції заяви уповноваженого представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення. Колегія суддів зауважує, що саме на відсутність такої можливість відповідач наполягав в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції не було повідомлено належним чином відповідача (ОСОБА_1 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області) про дату, час і місце судового засідання з розгляду заяви уповноваженого представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, а тому це, з огляду на приписи п.3 ч.3 ст.317 КАС України, є обов'язковою підставою для скасування додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 р. з прийняттям нового рішення.

Враховуючи, що наявні в матеріалах справи письмові докази підтверджують витрати позивача, пов'язані з правничою допомогою адвоката (ОСОБА_4О.), колегія суддів вважає, що слід прийняти нове рішення, яким заяву уповноваженого представника позивача про відшкодування позивачу судових витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката у справі № 520/8504/18 задовольнити та доповни нити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі №520/8504/18 за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії. Стягнути з ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати, повязані з правничою допомогою адвоката на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, поштовий індекс 62460, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Ціолковського, 42) у розмірі 5000 грн. (п'ять тисяч гривень).

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року по справі №520/8504/18 залишити без змін.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 року по справі №520/8504/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким заяву уповноваженого представника позивача про відшкодування позивачу судових витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката у справі № 520/8504/18 - задовольнити.

Доповнити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі №520/8504/18 за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Стягнути з ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати, повязані з правничою допомогою адвоката на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, поштовий індекс 62460, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Ціолковського, 42) у розмірі 5000 грн. (п'ять тисяч гривень).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяОСОБА_3
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 15.04.2019 року