Справа № 761/4519/18
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/4519/18
Провадження № 2-а/761/506/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Шлапаковій А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта Сідлецького Р.В. ІПП роти № 6 зат. № 3 полк № 31 УПП вг. про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія АР № 456497 від 31.01.2018,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до старшого лейтенанта Сідлецького Р.В. ІПП роти № 6 зат. № 3 полк № 31 УПП вг. про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія АР № 456497 від 31.01.2018. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2018 р. близько 18 год. 10 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за кермом автомобіля «Mercedes Benz ML 250 CDI» збирався здійснити зупинку у спеціально відведеному для цього місці у місті Києві по вулиці Архітектора Городецького. Місце було обладнано дорожнім знаком 5.39 «Зона стоянки» із відповідною табличкою 7.14 «Платні послуги», та із відповідною дорожньою розміткою, передбаченою ПДР. Під час паркування, у вікно автомобіля постукала особа у форменому одязі Національної поліції України та представилась, як інспектор зазначеної установи. Незрозуміло назвавши своє ім'я, прізвище та по-батькові, інспектор звинуватив позивача у порушенні правил паркування, попросив надати для огляду документи. На прохання ОСОБА_1, інспектор зазначив, що водієм було здійснено паркування у зоні для інвалідів. Після надання документів для огляду інспектор склав постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 456497 від 31.01.2018, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020,00 грн. за порушення, передбачене ч.5 ст. 122 КУпАП. Пункт ПДР, який було порушено інспектор не озвучив і у постанові вказано нерозбірливо. На прохання позивача написати пояснення у постанові, інспектор відмовив та наполягав на тому факті, що ОСОБА_1 було здійснено зупинку у місці, обладнаному знаком 5.39 «Зона стоянки» із табличкою 7.17 «Інваліди». При цьому, у місці зупинки, до або за ним, взагалі була відсутня зазначена табличка 7.17 «Інваліди» у поєднанні із будь-яким іншим дорожнім знаком. Також була відсутня відповідна дорожня розмітка, в тому числі, передбачена п. 1.30 підрозділу 34.1 розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР. ОСОБА_1 наголошує, що інспектор підійшов до нього в момент руху автомобіля, тому вказане свідчить, що зупинку ще не було здійснено,тим більше стоянку, про що стверджував інспектор, а тому й не порушувались і не могли порушуватись вимоги дорожнього знаку 5.39 «Зона стоянки». Крім того, ОСОБА_1 не було роз'яснено прав передбачених ст. 268 КУпАП, не враховано положення ст. 33 КУпАП, розгляд справи відбувся на місці та без підготовки. Оскаржувана постанова складена з помилками та нерозбірливо. Інспектор не надав жодних доказів вчиненого правопорушення. У зв'язку з чим, просить визнати протиправними дії старшого лейтенанта Сідлецького Р.В. ІПП роти № 6 зат. № 3 полк № 31 УПП вг щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 456497 від 31.01.2018; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 456497 від 31.01.2018.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 12 лютого 2018 у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз'яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного КАС України.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив на позов, згідно якого просив відмовити у позові у зв'язку із необґрунтованістю зважаючи на наступне. Так, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz ML 250», д/н НОМЕР_1, 31.01.2018 р. о 18 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, вул. Городеуького, здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.33 з доданою табличкою 7.17 «інвалід», не маючи відповідного дозволу на зупинку та стоянку на паркомісці для осіб з інвалідністю, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.38 з табличкою 7.17 розділу 33 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. На автомобілі позивача не встановлювався розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», а тому ОСОБА_1 було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Винесена постанова відповідає положенням ст. 283 КУпАП та у межах повноважень відповідача із дотриманням встановленої процедури з урахуванням усіх обставин у справі. Також, до відзиву, відповідачем було долучено фотокопії з місця події на яких зображено автомобіль позивача, що здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38 з табличкою 7.17.

В свою чергу, від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якого ОСОБА_1 заперечує всі доводи наведені у відзиві. Зазначає, що йому невідомо про відповідність фотографій дійсному стону справ, чий автомобіль зображено,хто їх робив, на який пристрій зроблено фіксацію. Знаки, що зображені на фото в момент спроби зупинки автомобіля не було. Відповідачем не надано доказів існування знаків в момент імовірного вчинення правопорушення. Оскільки в оскаржуваній постанові зазначено про порушення знаку 5.38 «Місце для стоянки», при цьому на фото зображений інший знак 5.39 «Зона стоянки», а тому відповідачем не доведено порушення позивачем вимог знаків та табличок на новедені в постанові серії АР № 456497 від 31.01.2018.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що інспектором роти № 6 батальйону № 3 Управлінян патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Сідлецьким Р.В. відносно ОСОБА_1 було складено постанову серії АР № 456497 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 1020 грн. 00 коп.

Підставою для прийняття зазначеної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу стала те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz ML 250», д/н НОМЕР_1, 31.01.2018 р. о 18 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, вул. Городеуького, здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.33 з доданою табличкою 7.17 «інвалід», не маючи відповідного дозволу на зупинку та стоянку на паркомісці для осіб з інвалідністю, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.38 з табличкою 7.17 розділу 33 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.5 ст.122 КУпАП передбачено, що відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Як вбачається з наданих стороною відповідача фотоматеріалів, то дійсно автомобіль «Mercedes Benz ML 250», д/н НОМЕР_1 стояв в зоні дії знаку 5.38 із табличкою 7.17 «Інваліди».

Відповідно до ПДР табличка -7.17 «Інваліди» означає, що дія знаку 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід», відповідно до вимог Правил.

Згідно із ПДР розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу«Mercedes Benz ML 250 CDI», д/н НОМЕР_1 підтверджується належність на праві власності ОСОБА_1

Доказів того, що автомобіль позивача призначений для перевезення інвалідів та облаштований відповідним знаком, матеріали справи не містять та дані обставини не оспорюються позивачем.

Крім того, як вбачається із копії оскаржуваної постанови, у ній чітко зазначено порушення саме п. 5.38 ПДР України, а не 5.39 на що вказує ОСОБА_1

Будь-яких виправлень у постанову серії АР № 456497 не вносилось.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем не спростовано відсутність у його діях порушення п.5.38 ПДР та як наслідок, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1, що відповідач незаконно розглянув на місці зупинки транспортного засобу справу про вчинення ним адміністративного правопорушення, суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною 1 ст. 246 КпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не вимагає розгляду питання про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР в певному приміщенні.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі . Наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Відповідно до п. 4 Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 1, 2 розділу ІІІ Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП покладає на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов'язок з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, інспектор Національної поліції при винесенні постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

Сам факт не роз'яснення прав особі під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення не може тягнути за собою скасування по суті правильного рішення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху за наявності встановленого факту вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, позов не підлягає задоволенню.

Зважаючи на викладене та керуючись Конституцією України, ст. ст. 77, 242, 250, 286, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, ст.ст. 122, 251, 222, 258, 280 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого лейтенанта Сідлецького Р.В. ІПП роти № 6 зат. № 3 полк № 31 УПП вг. Про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія АР № 456497 від 31.01.2018 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя