Справа № 240/5934/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м.Житомир справа № 240/5934/18

категорія 9.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Шевчук Т.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій незаконними, визнання вимоги такою, що не підлягає сплаті,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - ГУ ДФС у Житомирській області, відповідач), в якому просить:

- визнати незаконними дії Головного управління ДФС у Житомирській області щодо предявлення до виконання вимоги №Ф-14149 У від 14.11.2017 до органів державної виконавчої служби;

- визнати вимогу №Ф-14149 У від 14.11.2017 такою, що не підлягає сплаті.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначає, що йому стало відомо, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області предявлено до виконання у Хорошівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вимогу Коростенського управління ГУ ДФС у Житомирській області №Ф-14149 У від 14.11.2017 про сплату ФОП ОСОБА_1 заборгованості з єдиного внеску на загальну суму 125076,69 гривень. Натомість, позивач вважає такі дії відповідача щодо предявлення вимоги №Ф-14149 У від 14.11.2017 до примусового виконання незаконними, оскільки всупереч п. 4 р. VI наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування" вимога №Ф-14149 У від 14.11.2017 не була йому вручена.

Крім того, позивач зауважив, що 05 серпня 2015 року Володарсько-Волинською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірки з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства по контрагентах ТОВ "ТД Білецьких", ТОВ "Созополь", ТОВ "Ромаростар", ТОВ "Норден Груп", ТОВ "ТД Баро" за період з 01.05.2013 по 31.13.2014, а також правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.05.2013 по 31.13.2014, про що було складено акт від 05.08.2015 № 278/1701/НОМЕР_1. Зазначена перевірка проводилась на підставі пп.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України та відповідно до постанови старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №00000020 від 23.02.2015 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, а саме: щодо незаконного формування податкового кредити з ПДВ за рахунок відображення в бухгалтерському та податковому обліку проведення безтоварних операцій по придбанню товарів у фіктивних підприємств ТОВ "ТД Білецьких", ТОВ "Созополь", ТОВ "Ромаростар", ТОВ "Норден Груп", ТОВ "ТД Баро". За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", внаслідок чого виявлено заниження за період з 01.05.2013 по 31.12.2014 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за ставкою 34,7% на загальну суму 122978,80 грн. (в тому числі за 2013 рік на суму 45756,90 грн., за 2014 рік на суму 77221,90 грн.). Позивач вказує, що згідно з актом перевірки єдиною підставою для збільшення йому розміру чистого опадковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, стало завищення ним обсягу валових витрат, безпосередньо повязаних з отриманим валовим доходом у звязку з не включенням до складу витрат операцій, які нібито проведені лише по податковому обліку без мети настання реальних наслідків та не носять реального характеру. Однак, на думку позивача, фіктивне підприємництво субєктів господарювання - постачальників ФОП ОСОБА_1 встановлено лише актами перевірок в односторонньому порядку, а тому не може бути підставою для визнання безтоварності господарських операцій по правочинах, укладених між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "ТД Білецьких", ТОВ "Созополь", ТОВ "Ромаростар", ТОВ "Норден Груп", ТОВ "ТД Баро". В свою чергу, кримінальне провадження №00000020 на даний час перебуває на розгляді в суді, вирок по справі відсутній. Відповідно до вищезазначеного акту перевірки від 05.08.2015 № 278/1701/НОМЕР_1 позивачу було вручено вимогу №Ф- від 05.08.2015 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 122978,84 гривен. Натомість, позивач зазначає, що ця вимога на даний час є неузгодженою та несплаченою через відсутність відповідного рішення по кримінальному провадженню №00000020 від 23.02.2015. З огляду на вищезазначене, ФОП ОСОБА_1 вважає, що до виконання предявлена вимога №Ф-14149 У від 14.11.2017, походження, зміст та юридична природа якої позивачу не відомі, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 19 грудня 2018 року позовну заяву ФОП ОСОБА_1 було залишено без руху.

На виконання вимог ухвали від 19 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху 27 грудня 2018 року до суду надійшла заява позивача з усуненими недоліками.

Ухвалою суду від 02 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання на 24 січня 2019 року о 10:00.

24 січня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив Головного управління ДФС у Житомирській області на позовну заяву ФОП ОСОБА_1, в якому відповідач зазначив, що заперечує проти заявлених позовних вимог, а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свою позицію відповідач аргументував тим, що згідно з облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів за позивачем, станом на 30 червня 2016 року, рахувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 135415,63 грн., з яких: 126978,84 грн. - згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.08.2015 № Ф- та 8436,79 грн. - згідно Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування або своєчасне ненарахування єдиного внеску № НОМЕР_2 від 25.08.2015. При цьому на момент формування оскаржуваної в даній справі вимоги, станом на 13.06.2018, недоїмка з єдиного внеску становила 125,076,79 грн., оскільки сума боргу зменшилась за рахунок сплати поточних платежів по ЄСВ. Таким чином відповідач зазначає, що підставою для винесення вимоги №Ф-14149 У від 14.11.2017 стала несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за 30.06.2016 по 13.06.2018 з порушенням строку, встановленого у ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" оскільки в даному періоді позивач перебував на спрощеній системі оподаткування. Відповідач зауважив, що вказана вимога Коростенським управлінням ГУ ДФС у Житомирській області була направлена на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак в подальшому вона була повернута без вручення її адресату за закінченням встановленого терміну зберігання. З огляду на те, що заборгованість з єдиного внеску не була погашена позивачем в добровільному порядку Коростенське управлінням ГУ ДФС у Житомирській області 18 червня 2018 року на підставі п. 4 п. 5 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" направило вимогу про сплату боргу №Ф-14149-17У на примусове виконання до Хорошівського районного відділу ДВС. На підставі викладеного, відповідач вважає, що приймаючи оскаржувану вимогу та предявляючи її до виконання до органів державної виконавчої служби, управління діяло відповідно до чинного законодавства (а.с.147-148).

В підготовчому судовому засіданні, що відбулося 24 січня 2019 року, було оголошено перерву до 11:30 18 лютого 2019 року для надання позивачу можливості підготувати відповідь на відзив.

18 лютого 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.168-170).

Для надання додаткових доказів в підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 12:00 28 лютого 2019 року.

27 лютого 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання від представника відповідача, в якому остання просила суд відкласти розгляд справи на іншу дату у звязку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання від 28.02.2019, підготовче судове засідання було перенесено на 11 березня 2019 року о 14:30.

Крім того, 28 лютого 2019 року позивачем до відділу документального забезпечення суду було подано заяву про забезпечення доказів шляхом зупинення виконавчого провадження №56904203 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Головного управління ДФС у Житомирській області 125076,79 гривень на підставі виконавчого документа - вимоги про сплату боргу № Ф-14149-17У від 14.11.2017. За наслідками розгляду вказаної заяви, судом було прийнято ухвалу від 01 березня 2019 року, якою заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено та вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області № Ф-14149-17У від14.11.2017 про сплату боргу в сумі 125076,69 гривень - до набранням законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №240/5934/18.

11 березня 2019 року представником відповідача до відділу документального забезпечення суду були подані додаткові пояснення (а.с.206-208). Судове засідання, що відбулось 11 березня 2019 року було перенесено на 25 березня 2019 року о 11:30.

Протокольною ухвалою суду від 25 березня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання від 25.03.2019, було закінчено підготовче судове засідання та почато розгляд справи по суті. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 11:00 01 квітня 2019 року.

01 квітня 2019 року до суду зявились позивач та його представник - ОСОБА_2, а також представник відповідача - ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі. В свою чергу представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, розглянувши позовну заяву та відзив на неї, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними у матеріалах справи та дослідженими доказами, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, врегульовані Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI).

Статтею 2 Закону № 2464-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 17.10.2012 був зареєстрований Володарсько-Волинською районною державною адміністрацією як фізична особа підприємець та отримав свідоцтво про державну реєстрацію за №0001944.

Починаючи з 18.10.2012 ФОП ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку як платник податків та зборів у Володарсько-Волинській ОДПІ Житомирської області.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, якою визначені права та обов'язки платника єдиного внеску, передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно з ст. 12 Закону № 2464-VI завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Відповідно до п.2, п. 3 ч. 2 ст. 12 Закону № 2464-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

В свою чергу, п. 2, 6, 7 ч. 1 ст. 13 Закону № 2464-VI визначено, що органи доходів і зборів мають право:

- проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

- застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом;

- стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Судом встановлено, що 05 серпня 2015 року Володарсько-Волинською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірки з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства по контрагентах ТОВ "ТД Білецьких", ТОВ "Созополь", ТОВ "Ромаростар", ТОВ "Норден Груп", ТОВ "ТД Баро" за період з 01.05.2013 по 31.13.2014, а також правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.05.2013 по 31.13.2014, про що було складено акт від 05.08.2015 № 278/1701/НОМЕР_1.

Перевірка була проведена на підставі пп.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а саме у звязку з постановою старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області про призначення перевірки ФОП ОСОБА_1 по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №00000020 від 23.02.2015 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, а саме щодо незаконного формування податкового кредити з ПДВ за рахунок відображення в бухгалтерському та податковому обліку проведення безтоварних операцій по придбанню товарів у фіктивних підприємств ТОВ "ТД Білецьких", ТОВ "Созополь", ТОВ "Ромаростар", ТОВ "Норден Груп", ТОВ "ТД Баро".

За результатами перевірки було складено акт від 05.08.2015 №278/1701/НОМЕР_1 (а.с.12-53), в якому контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", а саме заниження в період з 01.05.2013 по 31.12.2014 суми чистого опадковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 %, з урахуванням максимальної величини на загальну суму єдиного внеску 122978,80 грн., в тому числі за 2013 рік на суму 45756,90 грн., за 2014 рік на суму 77221,90 грн. (а.с.51-52). В свою чергу, підставою для збільшення контролюючим органом розміру чистого опадковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, стало завищення позивачем обсягу валових витрат, безпосередньо повязаних з отриманим валовим доходом у звязку з невключенням до складу витрат операцій по правочинах, укладених між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "ТД Білецьких", ТОВ "Созополь", ТОВ "Ромаростар", ТОВ "Норден Груп", ТОВ "ТД Баро", які проведені лише по податковому обліку без мети настання реальних наслідків та не носять реального характеру.

На підставі вказаного акту перевірки від 05.08.2015 № 278/1701/НОМЕР_1 Володарсько-Волинською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області було сформовано ФОП ОСОБА_1 вимогу №Ф- від 05.08.2015 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 122978,84 гривень (а.с.54).

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

З налізу зазначеної статті вбачається, що якщо протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги платник не сплатив зазначену у вимозі суми недоїмки, а також не узгодив цю вимогу з органом доходів і зборів або не оскаржив її в судовому порядку, вимога вважається узгодженою.

Доказів того, що ФОП ОСОБА_1 звертався до органу доходів і зборів для узгодження вимоги №Ф- від 05.08.2015 або оскаржував зазначену вимогу в судовому порядку матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що позивач сплатив зазначену у вимозі суми недоїмки.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI вимога №Ф- від 05.08.2015 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 122978,84 гривень є узгодженою.

В контексті викладеного суд вважає необґрунтованими доводи позивача, про те, що вимога №Ф- від 05.08.2015, сума заборгованості по якій в подальшому була включено до оскаржуваної в даній справі вимоги №Ф-14149 У від 14.11.2017, на даний час є неузгодженою через відсутність рішення по кримінальному провадженню №00000020 від 23.02.2015, а тому й вимога №Ф-14149 У від 14.11.2017 є такою, що не підлягає сплаті.

Дане твердження спростовується тим, що відсутність рішення по кримінальному провадження №00000020 від 23.02.2015 в межах розслідування якого старшим слідчим з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області було винесено постанову про призначення перевірки ФОП ОСОБА_1, яка стала підставою для перевірки позивача і в подальшому за результатами якої було винесено вимогу №Ф- від 05.08.2015, не є обставиною, з якою законодавство повязує узгодження вимоги №Ф- від 05.08.2015 про сплату боргу з єдиного внеску.

Пунктами 2 та 3 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум; за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Судом встановлено, що 25 серпня 2015 року Володарсько-Волинською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області було прийнято рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ФОП ОСОБА_1 у звязку з донарахуванням за наслідками вищезазначеної документальної перевірки 122978,84 грн. єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, було застосовано штрафні санкції в розмірі 8436,79 грн. (а.с.216).

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, врегульована Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за №508/26953 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до п. 1 розділу VI Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обовязки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно з п. 2 розділу VI Інструкції № 449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Пунктом 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції (до яких належать також і фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування), протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

В свою чергу, під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно з п. 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Під час розгляду справи судом було безспірно встановлено, що на підставі облікових даних про ФОП ОСОБА_1 в інформаційній системі органу доходів і зборів відповідачем було встановлено наявність у позивача станом на 28 лютого 2017 року заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 131080,89 грн. в тому числі 122590 грн. - згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.08.2015 № Ф- та 8436,79 грн. - згідно Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування або своєчасне ненарахування єдиного внеску № НОМЕР_2 від 25.08.2015 та 14,19 грн. - пені. У звязку з цим, відповідачем було сформовано вимогу №Ф-14149-17 від 14.11.2017 про сплату ФОП ОСОБА_1 заборгованості з єдиного внеску на загальну суму 131080,89 грн. (а.с.236).

Станом на 13.06.2018 згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, недоїмка ФОП ОСОБА_1 зі спати єдиного внеску становила 125076,79 грн., оскільки сума боргу зменшилась за рахунок сплати поточних платежів по ЄСВ (а.с.154-159, 210-212).

У звязку зі зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, відповідачем на виконання вимог пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 було сформовано оскаржувану у даній справі вимогу №Ф-14149-17 У від 14.11.2017 про сплату ФОП ОСОБА_1 заборгованості з єдиного внеску в сумі 125076,79 грн., яка рахується за позивачем станом на 13.06.2018 (а.с.220). При цьому суд зазначає, що при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера Ю (вимога до юридичної особи) або Ф (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера У (узгоджена вимога).

В третій частині літера У (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Відповідно до п. 4 розділу VI Інструкції № 449 після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - в органі доходів і зборів.

Судом встановлено, що вимога №Ф-14149-17 У від 14.11.2017 про сплату заборгованості з єдиного внеску в сумі 125076,79 грн. була надіслана ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.221). Однак, зазначений лист повернувся на адресу ГУ ДФС у Житомирській області із зазначенням в довідці Укрпошти причини повернення - "за відсутністю одержувача" (а.с.222).

Згідно з нормами п. 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у звязку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у звязку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином виконанні вимоги Інструкції № 449 в частині надсилання вимоги №Ф-14149-17 У від 14.11.2017 позивача, а саме оскаржувана вимога, згідно з п. 4 розділу VI Інструкції №449 вважається надісланою ФОП ОСОБА_1 19.10.2018, оскільки саме ця дата вказана поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (а.с.222).

В контексті наведеного суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що вимога про сплату боргу №Ф-14149 У від 14.11.2017 є такою, що не підлягає сплаті, оскільки всупереч п. 4 р. VI наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування" вимога №Ф-14149 У від 14.11.2017 не була йому вручена.

Крім того суд зазначає, що зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично суть спірних правовідносин між сторонам зводиться не до оскарження позивачем суми боргу, визначеної у вимозі №Ф-14149-17У, а до встановлення правомірності дії відповідача щодо предявлення вимоги №Ф-14149 У від 14.11.2017 до примусового виконання в органи державної виконавчої служби.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Пунктом 3 розділу VI Інструкції № 449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Відповідно до п. 5 розділу VI Інструкції № 449 протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобовязаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності): вносить вимогу про сплату недоїмки до Єдиного державного реєстру виконавчих документів та предявляє її до виконання в порядку, встановленому законом (після початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів); надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів).

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 25 Закону № 2464-VI вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

З аналізу зазначених норм вбачається, що у випадку добровільної несплати платником, протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги про сплату боргу, заборгованості (недоїмки та штрафів) орган доходів і зборів наділений повноваженнями предявити таку вимогу до примусового виконання до органів державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

Під час розгляду справи, судом було безспірно встановлено, що заборгованість з єдиного внеску, визначена у вимозі №Ф-14149 У від 14.11.2017, не була погашена ФОП ОСОБА_1 у визначені законом строки, а тому Коростенським управлінням ГУ ДФС у Житомирській області 18 червня 2018 року на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" було направлено вимогу про сплату боргу №Ф-14149-17У на примусове виконання до Хорошівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що предявляючи вимогу №Ф-14149 У від 14.11.2017 до примусового виконання до органів державної виконавчої служби, відповідач діяв у спосіб та у межах повноважень, наданих йому законом.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем під час розгляду справи доведено та підтверджено наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів правомірність винесення та пред6явлення до примусового виконання до органів державної виконавчої служби вимоги №Ф-14149 У від 14.11.2017 про сплату ФОП ОСОБА_1 заборгованості з єдиного внеску на загальну суму 125076,69 гривень.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1. РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Юрка Тютюнника, 7. Код ) про визнання дій незаконними, визнання вимоги такою, що не підлягає сплаті - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович

Повне судове рішення складене 17 квітня 2019 року