Справа № 462/8181/18
Суддя: Галайко Н. М.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/8181/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Галайко Н.М.

за участю секретаря Фрейдун А.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача Голеницького Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти БУПП в Житомирській області ДПП Голеницького Дмитра Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 318691 від 13 грудня 2018 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 340 грн. Позивач, вважає постанову необґрунтованою та неправомірною, такою, що винесена з порушенням чинного законодавства. Зазначає, що рухаючись 13 грудня 2018 року по автодорозі Київ - Чоп він був зупинений поліцейським, який йому повідомив про те, що водій порушив правила дорожнього руху, а саме рухався зі перевищенням швидкості у населеному пункті. Окрім цього повідомив, що використовувати транспортний засіб, який не пройшов обов'язковий технічний контроль заборонено. Після перевірки наданих водієм документів, поліцейський виніс оскаржувану постанову. На думку позивача, посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення його до відповідальності, не враховано всіх обставин справи, а тому просить оскаржувану постанову скасувати.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 січня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15 лютого 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому той зазначив, що з позовом не погоджується, вважає позовні вимогу необґрунтованими та безпідставними. Мотивує відзив тим, що перевищення позивачем встановленої швидкості було зафіксоване за допомогою пристрою TruCAM LTI 20/20 (серійний номер TC000632). Повідомляє, що вказаний пристрій здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Додатково зазначає, що пристрій для вимірювання є сертифікованим засобом вимірювальної техніки. Вказує, що позивач та його автомобіль з номерними знаками були зафіксовані пристроєм TruCAM на відеозаписі, який додається до відзиву. Окрім цього вказує, що притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП є законним, оскільки абз. 1 ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки. Як зазначає відповідач, з огляду на те, що автомобіль, яким керував позивач, зареєстрований на ТзОВ «Західно-Український автомобільний дім», він підлягає обов'язковому технічному контролю. А тому притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП було правомірним. Враховуючи наведене проси суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 14-17).

У судове засідання позивач з'явився, надав пояснення, аналогічні викладеними у позовній заяві, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, вважає їх безпідставними, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою серії НК № 318691 від 13 грудня 2018 року інспектора поліції роти № 3 БУПП у Житомирській області ДПП ОСОБА_3 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 121, ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 4).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 13 грудня 2018 року о 15:35 год. на 164 км автодороги М-06, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, рухався у зоні дії дорожнього знаку 5.45 зі швидкістю 98 км/год., чим порушив п.п. 12.4 Правил дорожнього руху, а також експлуатував транспортний засіб, який не пройшов вчасно обов'язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху (а.с. 4).

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові в справі про адміністративне правопорушення серії НК №318691 від 13 грудня 2018 року не наведено жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM LTI 20/20 (серійний номер TC000632), як про це вказує відповідач у своєму відзиві.

Проте, в наданій до відзиву копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/11937, чинне до 25 вересня 2019 року, не зазначено вимогам якого нормативно-правового акту відповідає засіб вимірювальної техніки, за результатами повірки встановлено діапазон вимірювання швидкості (а.с. 23).

Із долученої до відзиву фотокопії транспортного потоку, що зроблена пристроєм з приладу TruCAM, не вбачається наявність на фотографії саме автомобіля «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1, як і не вбачається, що водієм транспортного засобу є саме позивач ОСОБА_1 (а.с. 19).

З дослідженого відеозапису під назвою «_u9000_1213_153034», який записаний на диску, що є додатком до відзиву, неможливо встановити марку автомобіля, його номерні знаки та особу водія, оскільки відео низької якості, а зображення є нечітким (а.с. 18).

Отже, суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 здійснив порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП за вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Щодо порушенням ч. 3 ст. 121 КУпАП суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 частини 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що обов'язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Враховуючи наведену норму закону, можна зробити висновок, що автомобілі усіх типів, марок і моделей, які використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, підлягають обов'язковому технічному контролю.

У оскаржуваній постанові не наведено жодного належного доказу того, що автомобіль, яким керував позивач, використовувався для перевезення пасажирів або вантажу. Окрім цього у відзиві на позовну заяву доказів такого використання також не було надано.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на те, що, оскільки автомобіль, яким керував позивач, зареєстрований на ТзОВ «Західно-Український автомобільний дім», він підлягає обов'язковому технічному контролю. Вказана теза позбавлена будь-якої логіки, оскільки реєстрація права власності транспортного засобу на юридичну особу ніяким чином не доводить того, що автомобіль використовується для отримання прибутку.

З огляду на зазначене, суд погоджується з покликанням позивача про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектором патрульної поліції було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме не були з'ясовані всі обставини справи, не було доведено вину водія.

Окрім цього, норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що обставини, викладені у позовній заяві, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, позовні вимоги є вмотивованими та підставними, а тому позовну заяву слід задовольнити, постанову серії НК № 318691 від 13 грудня 2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 121, ч. 2 ст. 36 КУпАП визнати протиправною і скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 3 роти БУПП в Житомирській області ДПП Голеницького Дмитра Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 318691 від 13 грудня 2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 121 та ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або складання тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 квітня 2019 року.

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: