Справа № 540/179/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/179/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Рябітченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

28 січня 2019 року ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3) звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (надалі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо повторної відмови мені у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 0,8300 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути мою заяву (клопотання) та надати мені дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,8300 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Ухвалою суду від 07.02.2019 р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 06.03.2019 року.

Ухвалою суду від 06.03.2019 р. відкладено розгляд справи до 09.04.2019 р.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2012 році відповідно до розпорядження голови Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області № 753 від 01.11.2011 р. " Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 12.02.2007 р. № 151 "Про надання згоди на передачу громадянам земельних ділянок на території Новокалузьської сільської ради для ведення особистого селянського господарства", ОСОБА_3 було замовлено та виготовлено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, загальною площею 0,8300 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Позивач вказує, що через сімейні обставини розпочатий процес отримання земельної ділянки у власність не був завершений, тому у серпні 2018 р. вона вперше звернулась до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,83 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, проте отримала відмову, яка рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р. у справі № 2140/1851/18 була визнана протиправною та зобов'язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Однак, листом № Ц-13760/0-791/6-18 від 22.12.2018 р. відповідач повторно відмовив ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, обґрунтовуючи тим, що бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає схемам землеустрою, а саме, технічній документації по складанню Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП "Маяк" Новокалузької сільської ради народних депутатів Великоолександрівського району Херсонської області, затвердженої розпорядженням Великоолександрівської районної державно адміністрації від 25.08.1998 р. № 214. Позивач вважає вказану підставу для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки - необґрунтованою, оскільки долучений ОСОБА_3 до заяви проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, спростовує вказану відмову відповідача. При цьому, позивач з посиланням на позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16.09.2015 р. у справі № 21-1465а15, вважає, що повторна безпідставна відмова відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, зобов'язує відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

04.03.2019 р. представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р. у справі № 2140/1851/18 Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області було розглянуто заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, проте, згідно інформації відділу у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області місце розташування спірної земельної ділянки не відповідає схемам землеустрою, а саме технічній документації по складанню Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП "Маяк" Новокалузької сільської Ради народних депутатів Великоолександрівського району Херсонської області, затвердженої розпорядженням Великоолександрівської районної державної адміністрації від 25 серпня 1998 року за № 214, що відповідно до п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України стало підставою для відмови у задоволені вказаного клопотання позивача. При цьому, відповідач пояснив, що в оскаржуваному листі-відмові від 22 грудня 2018року за № Ц-1376/0-791/6-18 допущено технічну помилку у році розпорядження Великоолександрівської районної державної адміністрації замість 25.08.2008 вірним є 25.08.1998 р. Крім того, відповідач вважає, що вимога позивача про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є дискреційними повноваженнями відповідача, а тому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у 2012 році ДП "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на замовлення ОСОБА_3 (договір № 486 від 14.09.2012 р.) виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3, загальною площею 0,8300 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (запас) на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Вказаний проект землеустрою був розроблений на підставі розпоряджень голови Великоолександрівської районної державної адміністрації від 12.02.2007 р. № 151 "Про надання згоди на передачу громадянам земельних ділянок на території Новокалузької сільської ради для ведення особистого селянського господарства", від 01.11.2011 р. № 753 № "Про внесення змін до розпорядження голови Великоолександрівської районної державної адміністрації від 12.02.2007 р. № 151 "Про надання згоди на передачу громадянам земельних ділянок на території Новокалузької сільської ради для ведення особистого селянського господарства" якими надано згоду на передачу у власність громадянці ОСОБА_3, зазначеній у списку, що додається, земельні ділянки в контурі № 49 згідно з викопіюванням загальною площею 0,8300 га із земель запасу, розташованих на території Новокалузької сільської ради для ведення особистого селянського господарства".

За позицією позивача вказаний проект землеустрою був затверджений, проте через сімейні обставини правовстановлюючі документи не були отримані ОСОБА_3

06.08.2018 р. позивач звернулася до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області з заявою, якою просила розглянути виготовлений та погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 площею 0,8300 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (запас) на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області та з метою подальшого оформлення земельної ділянки у власність відповідно до статей 121, 122, 134, 186 Земельного Кодексу України, а також просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 площею 0,8300 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (запас) на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. До вказаної заяви позивачем було додано: копію паспорта та ідентифікаційного коду; проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 площею 0,8300 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (запас) на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

20 серпня 2018 року листом за вих. № 0051/0-2384/0/95-18 відповідачем відмовлено у задоволенні вказаного клопотання ОСОБА_3 з підстав відсутності у Головного управління повноваження по розпорядженню зазначеною земельною ділянкою, оскільки повноваження Головного управління щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності в рамках безоплатної приватизації розповсюджується щоквартально не на всі земельні ділянки на території області, а виключно на - 25 % від площі земельних ділянок, право оренди на які було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу, а враховуючи, що спірна земельна ділянка не увійшла до вищезазначеного переліку, тому відповідно до пункту 7 ст. 118 ЗК України встановлено невідповідність місця розташування вказаної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих до них нормативно - правових актів.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р. у справі № 2140/1851/18, яке набрало законної сили 06.11.2018 р., визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 0,8300 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області та зобов'язано ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 0,8300 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області від 06 серпня 2018 року.

22.12.2018 р. листом-відповіддю за вих. № Ц-1376/0-791/6-18, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повідомило ОСОБА_3, що згідно рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року № 2140/1851/18 повторно розглянуто клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,8300 га для ведення особистого селянського господарства на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, та керуючись частинами 6 та 7 ст. 118 ЗК України та інформацією відділу у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, відмовило у задоволенні вказаного клопотання, оскільки місце розташування вказаної земельної ділянки не відповідає схемам землеустрою, а саме технічній документації по складанню Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП "Маяк" Новокалузької сільської Ради народних депутатів Великоолександрівського району Херсонської області, затвердженої розпорядженням Великоолександрівської районної державної адміністрації від 25 серпня 1998 року за № 214 (в листі відмови від 22 грудня 2018року за № Ц-1376/0-791/6-18 допущено технічну помилку у році розпорядження Великоолександрівської районної державної адміністрації замість 25.08.2008 вірно 25.08.1998).

Вважаючи повторну відмову відповідача протиправною, а свої права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки - порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про наступне.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Так, правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 24.10.2001 № 2768-ІІІ (далі - ЗК України)

Частина третя статті 22 ЗК України надає право громадянам набувати у власність земельні ділянки та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини другої статті 22 цього Кодексу до земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

При цьому, пункт "а" частини третьої статті 22 ЗК України визначає те, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

В статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" №742-IV від 15.05.2003 визначено, що особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів.

Діяльність, пов'язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Окрім того, частиною першою статті 6 Закону України "Про особисте селянське господарство" зазначено, що до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать земельні ділянки, жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім'ї, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку.

Статтею 33 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Згідно зі ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

Отже, законодавством України передбачена можливість набувати громадянами України у власність чи користування земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм визначених статтею 121 Земельного кодексу України за рахунок земель сільськогосподарського призначення.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У спірних правовідносинах, з огляду на Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 № 14, таким органом є відповідач - ГУ Держгеокадастру у Херсонській області.

Частиною 1 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, маючи намір отримати безоплатно у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності, розташовану на території Херсонської області, особа повинна звернутися до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області з відповідним клопотанням та переліком документів, визначених ч. 6 ст. 118 ЗК України, зокрема, до клопотання надати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Цією ж статтею визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об'єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об'єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених правових норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Як встановлено вище, виходячи з аналізу вказаних положень Земельного кодексу України у системному їх зв'язку, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно наказу Держземагентства України "Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками" від 18.05.2010 № 376, межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки.

Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово - картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Стосовно належності графічного матеріалу вимогам закону, суд зазначає, що законодавством не визначені вимоги до графічного матеріалу на якому має бути зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Однак, разом з тим, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Крім того, слід відзначити, що згідно пунктів 45, 47,162 постанови Кабінет Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру", з метою надання фізичним та юридичним особам актуальної картографічної інформації про об'єкти Державного земельного кадастру згідно з пунктами 162-199 цього Порядку державними кадастровими реєстраторами виготовляється викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) за формою згідно з додатком 7.

Викопіювання виготовляється в масштабі, який забезпечує чітке відображення усіх елементів картографічної основи Державного земельного кадастру та відображених на ній відомостей Державного земельного кадастру (зокрема обліковий номер об'єкта Державного земельного кадастру; кадастровий номер земельної ділянки; номер кадастрового кварталу; номер кадастрової зони; найменування адміністративно-територіальної одиниці).

Згідно із пунктом 183 постанови Кабінет Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру", викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) формується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру в одному примірнику, який надається заявникові після підписання Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування та засвідчення його підпису власною печаткою, а у разі, коли викопіювання надається в електронній формі, - посвідчення його власним цифровим підписом.

Як встановлено судом та не заперечувалось представниками сторін, оскаржуваний лист - відповідь ГУ Держгеокадастру в Херсонській області від 22.12.2018 року № Ц-1376/0-791/6-18 про повторну відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки, складено за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 06.08.2018 р., якою серед іншого, позивач просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,8300 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності ( запас) на території Новокалузьскої сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Проте, додатком до вказаної заяви є Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3, загальною площею 0,8300 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (запас) на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, виготовлений у 2012 році ДП "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на замовлення ОСОБА_3 (договір № 486 від 14.09.2012 р.), що, на думку суду, не узгоджується з вищевказаними приписами діючого законодавства.

При цьому, суд вказує, що при розгляді вказаної заяви відповідач залишив вказаний недолік без зауваження та не звернув увагу, що з моменту виготовлення вказаної технічної документації з землеустрою ( 2012 р.) до дати звернення позивача з вказаною заявою ( 2018 р.) минуло майже 6 років.

Таким чином, суд вважає, що позивач, при зверненні до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, подав не всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідачем повторно не розглянуто іншу вимогу позивача, викладену у заяві ОСОБА_3 від 06.08.2018 р., а саме, щодо розгляду та погодження вищевказаного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3, загальною площею 0,8300 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (запас) на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, виготовленого у 2012 році ДП "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на замовлення ОСОБА_3

Натомість, даній обставині надавалась правова оцінка при вирішення адміністративної справи № 2140/1851/18, рішення у якій набрало законної сили, проте судове рішення у цій частині відповідач не виконав, що підтверджується листом - відповіддю ГУ Держгеокадастру в Херсонській області від 22.12.2018 року № Ц-1376/0-791/6-18 про повторну відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки, та свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо виконання судового рішення у цій частині.

Крім того, зі змісту оскаржуваного листа - відповіді від 22.12.2018 року № Ц-1376/0-791/6-18, вбачається, що оскаржувана відмова ГУ Держгеокадастру в Херсонській області обґрунтована невідповідністю місця розташування спірної земельної ділянки схемам землеустрою, а саме технічній документації по складанню Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП "Маяк" Новокалузької сільської ради народних депутатів Великоолександрівського району Херсонської області, затвердженої розпорядженням Великоолександрівської районної державної адміністрації від 25.08.2008 р. № 214.

При цьому, на підтвердження вказаної позиції ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, представником відповідача до матеріалів справи надано розпорядження Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області від 25.08.1998 р. № 214 "Про погодження Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї)", титульний аркуш Технічної документації по складанню Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї)" КСП "Маяк" Новокалузької сільської ради народних депутатів Великоолександрівського району Херсонської області, 1998 р., а також два екземпляра експлікації земель, переданих у колективну власність, у чорно-білому та кольоровому відтінках.

В судовому засіданні представником відповідача надано пояснення, згідно яким, за позицію відповідача, земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність, позначена світло-зеленим кольором в експлікації земель до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї)" КСП "Маяк" та за описом умовних позначень віднесена до земель державної власності та є землями резервного фонду, проте, не віднесена до земель для ведення особистого селянського господарства.

Надаючи правову оцінку вказаному доводу відповідача, суд зазначає наступне.

Порядок приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій визначений статтею 25 ЗК України, відповідно до ч. 1, 2 якої при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. (ч. 10 ст. 25 ЗК України)

Відповідно до ч. 11 ст. 25 ЗК України резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Системне тлумачення вказаних норм дає суду підстави вважати, що землі резервного фонду спеціально призначаються для перерозподілу, насамперед - в порядку приватизації. При цьому, землі резервного фонду не є окремою категорією земель, вони належать до земель сільськогосподарського призначення, які залишені у державній власності при приватизації земель сільськогосподарських підприємств. Проте, землі запасу - це землі, "які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб" (ч. 2 ст. 19 ЗК України).

У відповіді на відзив представник позивача з посиланням на розпорядження голови Великоолександрівської районної державної адміністрації від 12.02.2007 р. № 151 "Про надання згоди на передачу громадянам земельних ділянок на території Новокалузької сільської ради для ведення особистого селянського господарства", від 01.11.2011 р. № 753 № "Про внесення змін до розпорядження голови Великоолександрівської районної державної адміністрації від 12.02.2007 р. № 151, стверджував, що у пункті 1.2. Пояснювальної записки до Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3, загальною площею 0,8300 га для ведення особистого селянського господарства міститься інформація, що вказана земельна ділянка відводиться із земель державної власності (запас) ( сільськогосподарські угіддя - рілля) на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Натомість, в ході розгляду даної справи вказана обставина ні яким чином не була спростована представником відповідача.

Крім того, відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що на теперішній час земельна ділянка, яку має намір отримати у власність позивач, є землями резервного фонду у розумінні ч. 11 ст. 25 Земельного кодексу України, оскільки довід відповідача ґрунтується на інформації 20-річної давнини, а саме, Схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї)" КСП "Маяк" Новокалузької сільської ради народних депутатів Великоолександрівського району Херсонської області, 1998 р.

Суд звертає увагу на те, що вирішуючи правові спори у справах цієї категорії, суд повинен досліджувати правомірність рішення суб'єкта владних повноважень на момент його прийняття (вчинення) та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів із урахуванням подій, які мали місце у 1998 та 2012 роках. При цьому, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах учасників справи.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що рішення відповідача про відмову у наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою з причин, зазначених у листі від 22.12.2018 року № Ц-1376/0-791/6-18, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву (клопотання) та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, то суд зазначає наступне.

Повноваження суду при вирішенні справи врегульовано статтею 245 КАС України, згідно якої, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, а саме, зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. ( п. 4 ч. 2, ч. 4 цієї статті).

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Прийняте рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого органу в порядку передбаченому законодавством.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Отже, не виконання позивачем вимог земельного законодавства при зверненні до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 06.08.2018 р. в частині не надання графічних матеріалів з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, та враховуючи протиправну бездіяльності відповідача щодо належної та повної перевірки документів, наданих відповідачу на розгляд, тому суд позбавлений можливості самостійно перевірити та встановити відповідність місця розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність, вимогам законів, прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку і як наслідок зобов'язати відповідача видати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вказані вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.

Натомість, відповідно до положень абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 06.08.2018 р. за вх. № 6051/0/94-18-СГ з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, що відповідає ч. 4 ст. 245 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій, у зв'язку з цим, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1536,80 грн., що підтверджується квитанцією № МР_АВ2300466AAN_5376384 від 24.01.2019 р., з яких 768,40 грн. сплачено надмірно.

Таким чином, розподілу між сторонами підлягає судовий збір в сумі 768,40 грн., який підлягав сплаті за вимогу немайнового характеру, заявлену фізичною особою, згідно Закону України "Про судовий збір".

З огляду на викладене, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір у сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з ГУ Держгеокадастру у Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань частково, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 384,20 грн.

Щодо суми надміру сплаченого позивачем судового збору у розмірі 768,40 грн., то суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, серед іншого, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, питання щодо повернення позивачу надміру сплаченого судового збору буде вирішено судом після його звернення до суду з відповідним клопотанням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 139, 159-163 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (місце знаходження 73036, м. Херсон, вул. Університетська, буд. 136-а, , e-mail ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 0,8300 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новокалузької сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, оформлене листом від 22.12.2018 р. № Ц-1376/0-791/6-18.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 06.08.2018 р. за вх. № 6051/0/94-18-СГ з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (місце знаходження 73036, м. Херсон, вул. Університетська, буд. 136-а, , e-mail ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) судовий збір в сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 квітня 2019 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 109020100