Справа № 0640/3954/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/3954/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

10 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача - Хаюк С.М.

представника відповідача - Мазур О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року (суддя Горовенко А.В.) у справі за адміністративним позовом Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельного-ремонтного тресту до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 18 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Овруцький щебеневий завод Гомельського міського шляхового будівельного-ремонтного тресту звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 18 липня 2018 року

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем безпідставно встановлено, що Овруцьким щебеневим заводом завищено суми від"ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту за квітень 2018 року та суми бюджетного відшкодування в декларації з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за квітень 2018 року. Вважає, що податкові повідомлення-рішення № та № від 18.07.2018 є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного податкового законодавства.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року позовні вимоги позивача задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № та № від 18 липня 2018 року.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема, апелянт зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими та винесеними з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги податкового органу, посилаючись на обгрунтованність рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в період з 29.05.2018 по 22.06.2018 Головним управління Державної фіскальної служби у Житомирській області відповідно до п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України в порядку, встановленому ст.76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельного-ремонтного тресту щодо достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 29.05.2018 №).

За наслідками перевірки складено акт №1440/06-30-12-02-26 від 22.06.2018.

Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки, за її результатами встановлено порушення позивачем:

- п.198.1 та п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України та абз.4 пп.5 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (далі - Порядок №21) завищено від"ємне значення за квітень 2018 року на суму 312555 грн;

- підпункту «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України завищено бюджетне відшкодування в декларації з ПДВ за квітень 2018 року на суму 124233 грн;

- підпункту «в» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України завищено суму від"ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду за квітень 2018 року на суму 188322 грн.

Такі висновки були зроблені контролюючим органом, виходячи з того, що позивачем при заповненні р.16 декларації з податку на додану вартість за квітень 2018 року не враховано результати перевірки за березень 2018 року, оскільки акт перевірки за березень 2018 року від 16.05.2018, отримано позивачем 19.05.2018. Відповідно до акту перевірки за березень 2018 року встановлено завищення позивачем суми, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у декларації з податку на додану вартість за березень (рядок 21) на 10227 грн.

Також в акті перевірки зазначено, що підприємство, як платник податків, оформило та зареєструвало в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні на підтвердження здійснення господарських операцій з контрагентами: ТОВ "Західторгінвест", ТОВ "Гранзапчастина", ТОВ "Промтяжінвест". Однак за результатами дослідження інформації з Автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», Єдиного реєстру податкових накладних по даним контрагентам відсутні підстави визнання правомірною наявності у позивача права на відшкодування податкового кредиту, сформованого за результатами господарських операцій із зазначеними контрагентами.

На підставі акта перевірки, за результатами виявлених порушень відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 18.07.2018 відповідно до якого позивачу зменшено розмір від"ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту з податку на додану вартість наступного податкового періоду за квітень 2018 року в розмірі 188322 грн;

- № від 18.07.2018 згідно з яким Овруцькому щебеневому заводу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2018 року у сумі 124233.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, під час розгляду адміністративної справи, не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагента, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. При цьому, доводи відповідача щодо правомірності прийняття оскаржуваних рішеннь суд відхилив, оскільки вони спростовані наданими до справи доказами.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.75.1.1. ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Пунктами 198.1.-198.2. ст.198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг.

Згідно з п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних.

Пунктом 200.1. ст.200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.2. ст.200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету.

Відповідно до п.200.4. ст.200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1. цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до абз.4 пп.5 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (далі - Порядок №21) визначено, що у рядку 16 відображається від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від'ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від'ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, що узгоджена протягом звітного (податкового) періоду.

Судом встановлено, що відповідно до Довідки про суму від"ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) до декларації з податку на додану вартість за березень 2018 року, суму від"ємного значення зазначено в розмірі 10227 грн.

Позивачем надано до суду докази про своєчасність реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкової накладної №19 за березень 2018 року на суму 10226,62 грн. Оскільки сума 10226,62 грн не замовлена до відшкодування у березні 2018 року, тому вона правомірно відображена у р.21 декларації з податку на додану вартість за березень 2018 року і перенесена у р.16 в декларації з податку на додану вартість за квітень 2018 року.

Щодо доводів контролюючого органу з приводу непідтвердження реальності вчинення господарських операцій у зв"язку із відсутності у контрагентів ТОВ "Західторгінвест", ТОВ "Гранзапчастина", ТОВ "Промтяжінвест" трудових ресурсів, об"єктів оподаткування, неможливості встановити кінцевого виробника товарів та дослідити ланцюг постачання по вищевказаним контрагентам контрагентів позивача та їх постачальникам, колегія суддів враховує настпне.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які також підтверджені під час апеляційного розгляду.

Між ТОВ «Західторгінвест» («Продавець») та Овруцьким щебеневим заводом Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту ("Покупець") укладено договір купівлі-продажу №29/05-1 від 29.05.2017 (далі - Договір №29/05-1) (а.с.23-24).

Відповідно до п.1.1 та п.1.2 Договору №29/05-1 "Продавець" зобов"язується передати у власність (повне господарське володіння) "Покупця" запчастини до кар"єрного обладнання, а "Покупець" зобов"язується прийняти обладнання та оплатити його на умовах даного Договору. Найменування товару: згідно з рахунків-фактури на партію обладнання за домовленістю сторін.

Згідно з п.1.3 Договору №29/05-1 документи на товар, які "Продавець" повинен передати "Покупцю" на товар або партію товару: рахунок-фактура, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна та податкова накладна, складена в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 5.1 Договору №29/05-1 визначено, що ціна за одиницю товару визначається у рахунках-фактурах та накладних.

Пунктом 7.1 Договору №29/05-1 передбачено, що поставка здійснюється на умовах: доставка товару здійснюється "Продавцем" або самовивіз "Покупцем" зі складу "Продавця".

На підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Західторгінвест» та виконання сторонами Договору №29/05-1 його умов суду надано: належним чином оформлені видаткові накладні; товарно-транспортні накладні і відомості про вантаж на підтвердження доставки та прийняття товару відповідальною особою позивача; прибуткові ордери та рахунки-фактури, а також банківські виписки по рахунку позивача про здійснення оплати за придбані товарно-матеріальні цінності, картки складського обліку товарів.

17 січня 2018 року між ТОВ «Гранзапчастина» («Продавець») та Овруцьким щебеневим заводом Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту («Покупець») укладено договір купівлі-продажу №1701/18 (далі - Договір №1701/18).

Згідно з п.1.1 та п.1.2 Договору №1701/18 "Продавець" зобов"язується продати "Покупцеві" на умовах даного Договору товарно-матеріальні цінності, згідно видаткових накладних, (далі -Товар), а "Покупець" зобов"язується прийняти та оплатити Товар на умовах даного Договору. Ціна на Товар встановлюється згідно з видатковими накладними.

Відповідно до п. 1.5 Договору №1701/18 передача (поставка) товару "Покупцю" здійснюється на умовах FCA - склад "Продавця" (правила Інкотермс редакція 2000 року) шляхом завантаження Товару в автомобільний транспорт "Покупця", "Продавця", перевізника, третьої особи призначеної "Продавцем" або "Покупцем".

На підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Гранзапчастина» та виконання сторонами Договору №1701/18 його умов, суду надано належним чином оформлені видаткова накладна №27 від 20.04.2018, товарно-транспортна накладна №Р27 від 20.04.2018, рахунок на оплату №32 від 19.04.2018, прибутковий ордер №244 від 20.04.2018 та банківські виписки по особовому рахунку позивача.

16 квітня 2018 року між ТОВ «Промтяжінвест» ("Продавець") та Овруцьким щебеневим заводом Гомельського міського шляхового будівельно-ремонтного тресту ("Покупець") укладено договір купівлі-продажу №44/18 (далі - Договір №44/18).

Згідно з п.1.1 та п.2.1 Договору №44/18 "Продавець" зобов"язується передати у власність "Покупцю" товар, а "Покупець" зобов"язується прийняти товар в асортименті, кількості і по ціні згідно рахунку (Специфікації) і оплатити його на умовах цього договору. Ціна товару вказується в рахунках (Специфікаціях) до цього Договору.

Пунктом 3.2 Договору №44/18 передбачено, що в заявці "Покупець" вказує найменування, асортимент, кількість і строк поставки товару.

Пунктом 3.4 Договору №44/18 визначено, що "Продавець" зобов"язується доставити товар на склад в строк зазначений у відповідній специфікації.

На підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Промтяжінвест» та виконання сторонами Договору №44/18 його умов, суду надані належним чином оформлені видаткові накладні, рахунки на оплату, прибуткові ордери та банківські виписки по особовому рахунку позивача, які підтверджують факт купівлі-продажу товарів та їх оплату.

Крім того, позивачем надано до суду картки складського обліку матеріалів, які підтверджують фізичну наявністі отриманого позивачем товару за вказаними договорами.

При заповненні та поданні податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2018 року позивачем у рядку 16 зазначена сума від"ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в розмірі 10227 грн.

Згідно з додатком 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2018 року - довідкою про суму від"ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) до декларації з податку на додану вартість за квітень 2018 року, сума від"ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) складає 188322 грн, зх яких: за січень 2018 року - 78591,67 грн; за лютий 2018 року - 99504,17 грн; за березень 2018 року - 10226,62 грн.

Крім того, в акті перевірки вказано, що постанчальником ТОВ "Західторгінвест" є ТОВ "Західтехпромторг" та ПП "Промкомп"; ТОВ "Гранзапчастина" вищезазначені товари придбано у ТОВ "Будтехкон", яким придбано товари у ТОВ "Будстрой 2000"; ТОВ "Промтяжінвест" вищезазначені товари придбано у ТОВ "Глобал Транс". В акті перевірки зазначено, що у вказаних контрагентів відсутні трудові ресурси та об"єкти оподаткування.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені вище обставини, встановлені під час перевірки податковим органом, як достатню підставу для визнання порушення позивачем податкового законодавства. Колегія суддів звертає увагу, що факт порушення контрагентами-постачальниками у ланцюгу поставок своїх податкових зобов"язань, не може бути підставою для висновку про необгрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди - відшкодування ПДВ з державного бюджету, якщо податковий орган не доведе, що саме платник податку, що перевіряється, діяв без дотримання вимог закону, і що йому були відомі порушення, допущені постачальниками по всьому ланцюгу поставок.

Слід врахувати, що податкове законодавство не ставить право платника на формування витрат у залежність від наявності у контрагентів платника таких документів, як підтвердження наявності трудових та матеріальних ресурсів, для можливості здійснення господарської діяльності, а тому відсутність такої документації саме по собі не може свідчити про вчинення позивачем порушення та позбавляти його права формування відповідних вигод.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відсутність у контрагентів ТОВ "Західторгінвест", ТОВ "Гранзапчастина", ТОВ "Промтяжінвест" матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ними господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Апеляційним судом враховано правову позицію, викладену в судовому рішенні Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №826/17880/15.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду даної справи, відповідачем, не надано достатніх доказів на підтвердження недобросовісності позивача, як платника податків, або можливої фіктивності його постачальника, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення контрагентами позивача - ТОВ "Західторгінвест", ТОВ "Гранзапчастина", ТОВ "Промтяжінвест" розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо. Більше того, на момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, доказів про визнання установчих документів недійсними в судовому порядку суд не надано.

В даному випадку господарські операції були належним чином відображені позивачем у податковому обліку, жодних доказів того, що їх виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, судом також не встановлено. Первинні документи, які надані позивачем на підтвердження факту вчинення господарських операцій складені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагента, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, підсумовуючи викладене, колегія суддів, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки останній всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є вірними.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 квітня 2019 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.