Справа № 1340/6008/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3219/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року (головуючого судді Мричко Н.І.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Львові о 10 год. 13 хв. повний текст рішення складено 11.02.2019 у справі № 1340/6008/18 за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» 12.12.2018 звернулося в суд з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо витребування інформації за запитом за вихідним номером згідно штрих коду № 50141/10/28-10-48-07 та вихідним номером згідно шапки листа № 50142/10/28-10-4807.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 28.11.2018 Державна фіскальна служба України скерувала на адресу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби заяву ТОВ «Спектргаз» від 12.11.2018 № 11/12.05 про діяльність ТОВ «Львівгаз» для розгляду та перевірки в межах компетенції (аркуші справи 38-39).

29.11.2018 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби направило на адресу ПАТ «Львівгаз» запит № 50142/10-28-10-48-07 «Про надання інформації та документального підтвердження» (аркуш справи 8-9), згідно з яким просило ПАТ «Львівгаз» надати згідно чинного законодавства України інформацію та її документальне підтвердження (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) копії первинних, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують наступну діяльність:

- чи здійснювалось ПАТ «Львівгаз» будівництво газопроводу середнього тиску від ГРС «Винники» до газопроводу середнього тиску по вул. Вулецькій м. Львів з переключенням існуючих споживачів;

- чи проводились будівельні роботи «Реконструкція існуючої газової мережі за рахунок прокладання газопроводу загальною довжиною 8294 м.п. між газопроводами ін. № ЛВ041056 та ін. № ПС1228 в м. Винники, с. Чишки, с. Винники с. Пасіки-Зубрицькі, м. Львів, Львівської області»;

- дата введення в експлуатацію даного газопроводу;

- вартість будівництва газопроводу, відповідно до технічної документації Департаменту ДАБІ у Львівській області;

- чи нараховувалась амортизація основних засобів за ГРС в період 2016-9 місяців 2019 р.р. та в якому обсязі;

- чи здійснювалось через даний ГРС транспортування природного газу до споживачів (об'єм про транспортованого газу, обсяг постачання та ціна транспортування природного газу, отриманий дохід від даної діяльності);

- копії документів відповідно до яких Департамент ДАБІ у Львівській області прийняв в експлуатацію ГРС в період 215-2016 р.р.;

- копії документів, що стосуються обставин судового оскарження ПАТ «Львівгаз» права власності на ГРС;

- інформацію щодо власності земельної ділянки на якій проводилось будівництво (реконструкція) ГРС (документи, що засвідчують право власності та/або оренди);

- у випадку оренди земельної ділянки відомості щодо сплати орендної плати.

Запитувану інформацію та документи просили надати протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня отримання цього запиту.

Позивач направив на адресу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби лист від 21.12.2018 № Lv007 Cк-12236-1218 в якому вказав на неправомірність дій Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо витребування документів за вказаним вище запитом, зазначив, що звернувся до суду з позовом про оскарження дій (аркуш справи 67).

А тому, не погоджуючись із діями відповідача щодо направлення запиту від 29.11.2018 № 50142/10-28-10-48-07 «Про надання інформації та документального підтвердження» позивач звернувся до суду із даним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) контролюючими органами, є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також, законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Підпунктами 20.1.2, 20.1.3, 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право: - для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також, фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; - отримувати безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, документи і матеріали; - проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК України).

Відповідно до статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з положеннями підпункту 72.1.6 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

Пунктом 73.3 статті 73 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої, встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Окрім цього, згідно з пунктом 73.3 статті 73 ПК України платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Таким чином, єдиним правовим наслідком складання та направлення податковим органом на адресу позивача письмового запиту про подання інформації є виникнення обов'язку в останнього подати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження, при цьому у випадку, якщо запит складено з порушенням вимог чинного законодавства відповідний обов'язок у платника податків не виникає.

Апеляційний суд вважає, що діяльність податкового органу та його посадових осіб щодо складання та направлення запиту на адресу платника податків є лише службовою діяльністю таких осіб, спрямованою на отримання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючий орган функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації, з огляду на те, що не створює жодних правових наслідків для суб'єкта господарювання та не змінює стану його суб'єктивних прав, оскільки сам по собі не породжує настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на права та обов'язки суб'єкта господарювання.

У той же час, право податкового органу направляти платникам податків письмові запити з метою отримання податкової інформації прямо передбачено чинним законодавством України, норми якого наведені вище.

Запит про надання інформації та її документального підтвердження не є рішенням суб'єкта владних повноважень та сам по собі не впливає на права та обов'язки платника податків, як і дії податкового органу щодо направлення такого запиту.

У разі отримання або неотримання інформації та первинних документів на запит, податковий орган має право прийняти рішення про проведення перевірки, що передбачено підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Таким чином, рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України буде рішення про проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України за наслідками розгляду відповіді платника податків на інформаційний запит.

При цьому оцінка належності запиту та обов'язковості відповіді на нього має надаватись при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого після направлення запиту та безпосередньо пов'язаного з таким запитом.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального та процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді та не стосуються меж перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що дії контролюючого органу самі по собі не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов'язки, а вчинені на підставі Податкового кодексу України та у зв'язку із надходженням заяви-скарги від ТОВ «Спектргаз» від 12.11.2018 №11/12.05, а тому позовні вимоги ПАТ «Львівгаз» про оскарження дій відповідача щодо надіслання на адресу позивача запиту від 29.11.2018 № 50142/10-28-10-48-07 «Про надання інформації та документального підтвердження» є необґрунтованими, з врахуванням вказаного позов задоволенню не підлягає. Мотивація наведена у апеляційній скарзі, не дає адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у справі №1340/6008/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 15.04.2019