Справа № 263/11084/18
Суддя: Васильченко О. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/24/2019
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2019 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Соколовій О.Б., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови у справі по адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі,
В С Т А Н О В И В :
14.08.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 25.07.2018 року інспектором роти № 3 батальйону УПП в Донецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову ВР № 063772 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної за ч. 6 ст. 121 КУпАП та стягнення з нього штрафу в дохід держави в розмірі 170,00 грн., за те, що він 25.07.2018 року о 01:13 год. керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, в м. Маріуполі по вул. Гранітна, д. 162, у якого не висвітлювався державний номерний знак в темну пору доби, чим порушено п.п. 2.9.в. ПДР України. Зауважує, що у вказаний час він не керував вказаним транспортним засобом в м. Маріуполі по вул. Гранітна, д. 162, у якого не висвітлювався державний номерний знак в темну пору доби, та не порушував п.п. 2.9.в. ПДР України. Учасником руху він не був, оскільки його автомобіль у вказаний час нікуди не рухався та не переміщався, а знаходився в спокої з вимкненим двигуном на території відкритої автомобільної стоянки в автокооперативі «Автолюбитель - 24» по вул. Гранітної, 127. Працівники поліції під'їхали до місця стоянки його автомобіля і повідомили, що він нібито рухався по вул. Гранітна, 162 з непрацюючим підсвічуванням номера, та у наданні відео - або фото - фіксації даного факту, йому було відмовлено. Також зазначає, що після складення оскаржуваної постанови її копія працівниками поліції йому вручена не була, ознайомитися з її текстом йому не дали, на його адресу копія не направлялась, доказів його провини не представили. З текстом постанови він ознайомився в рамках іншого адміністративного провадження тільки 09.08.2018 року. На підставі викладеного просить визнати причини пропуску строку на оскарження постанови ВР № 063772 від 25.07.2018 року поважними і поновити йому строк для подачі даного адміністративного позову, постанова у справі про адміністративне правопорушення ВР № 063772 від 25.07.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та стягнення з нього штрафу в розмірі 170,00 грн. скасувати та провадження у справі припинити.
Позивач в судове засідання не зявився надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності та задоволенням позову.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте надав суду відзив на даний позов, в якому зазначено, що транспортний засіб позивача було зупинено співробітниками поліції. Наявність порушень Правил дорожнього руху не оскаржувалась позивачем. Встановивши факт вчинення адміністративних правопорушень, розяснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, співробітником поліції була винесена, на місці вчинення правопорушення, відносно позивача постанова за ч.6 ст.121 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 170 грн., шляхом винесення постанови. Позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу. Позивач, подавши позов, жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав. Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 25.07.2018 року інспектором роти № 3 батальйону УПП в Донецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову ВР № 063772 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної за ч. 6 ст. 121 КУпАП та стягнення з нього штрафу в дохід держави в розмірі 170,00 грн., за те, що він 25.07.2018 року о 01:13 год., керував транспортним засобом аAudi, д.н. НОМЕР_2, в м. Маріуполі по вул. Гранітна, д. 162, у якого не висвітлювався державний номерний знак в темну пору доби, чим порушено п.п. 2.9.в. ПДР "України.
Вирішуючи позов по суті, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).
Що стосується клопотання позивача про визнання причин пропуску строку на оскарження постанови ВР № 063772 від 25.07.2018 року поважними і поновлення йому строку для подачі даного адміністративного позову, то слід зауважити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення(постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку, цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.
Частиною 1 ст. 168 КАС України передбачено, що позов пред'являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.
Як вбачається з копії оскаржуваної постанови ВР № 063772 від 25.07.2018 року, остання не містить відомостей щодо її вручення позивачу або його ознайомлення з її текстом чи спрямування на його адресу копія даної постанови.
Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів того, що оскаржувана постанова була отримана позивачем раніше ніж 09.08.2018 року, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає, що причини пропуску строку на оскарження вказаної постанови слід визнати поважними і поновити позивачу строку для подачі даного адміністративного позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.
П.п. 2.9.в. ПДР "України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
З метою фіксування правопорушення, забезпечення дотримання ПДР у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 40 «Застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» Закону України «Про Національну поліцію» факт інкримінованого ОСОБА_3 правопорушення було зафіксовано на відеорегістраторі.
Так, з наданого відповідачем відеозапису інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення відсутній факт керування останнім транспортним засобом.
Крім того, як вбачається з постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.09.2018 року, яка набрала законної сили 25.09.2018 року, 25.07.2018 року о 01 годині 13 хвилин одночасно із складанням оскаржуваної постанови відносно позивача був складені протоколи про адміністративні правопорушення, за ознаками ч.1ст. 130, ст. 173 КУпАП. Вказаною постановою суду від 13.09.2018 року адміністративне провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, у звязку з відсутністю доказів того, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля та здійснював його керування.
Згідно ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
При цьому, відповідачем в порядку ст. 77 КАС України не надано суду будь-якого іншого доказу вчинення ОСОБА_1 порушення п. п.2.9в Правил дорожнього руху.
Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
В рекомендації № R (91)1 ОСОБА_4 Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).
Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.п.2,3 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій.
У зв'язку з неподання суб'єктом владних повноважень належних доказів, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та визнає обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху України, такими, що відповідають положенням ч.5 ст.77, ч.9 ст.80 КАС України, та приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст.2, 72-77, 86, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 22, ст. 122 ч.1, ст. 247, ст. 251, ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд,
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови у справі по адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, задовольнити.
Скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону УПП в Донецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 ВР № 063772 від 25.07.2018 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної за ч. 6 ст. 121 КУпАП та стягнення з нього штрафу в дохід держави в розмірі 170 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.
Суддя О.Г. Васильченко