Справа № 160/9206/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Справа № 160/9206/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову та зобовязання вчинити певні дії, -
05 грудня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області ОСОБА_1 у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах та визнати протиправним і незаконним рішення № 2 про результати розгляду заяви ОСОБА_1, прийнятого 13.07.2015 р. Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право для призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно «Списку № 1 виробництв , робіт , професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» з 06 березня 2015 року та виплатити заборгованість, що утворилася з 06 березня 2015 року, а також зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно «Списку № 1 виробництв , робіт , професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» періоди його роботи з 23.07.1982 р. по 14.04.1983 р. та з 14.06.1985 р. по 17.01.1992 р., період його служби в РА з 29.04.1983р. по 29.04.1985 р. та період навчання в ТУ № 11 з 01.09.1980 року по 16.07.1982 р.;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області використати для розрахунку пенсії на пільгових умовах згідно «Списку № 1 виробництв , робіт , професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» довідку про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії наданої ВАТ "Металургсервіс" № 24 від 15.07.2005 р.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням комісії з питань підтвердження стажу на посадах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 2 від 13.07.2015 р. позивачу відмовлено в зарахуванні періодів роботи з 23.07.1982 р. по 14.04.1983 р. та з 14.06.1985 р. по 17.01.1992 р. до пільгового стажу. Позивач вважає, що дане рішення є незаконним та порушує його право на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018р. прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду без повідомлення (виклику) сторін. Розгляд справи розпочато з 26.12.2018р.
02 січня 2019 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що 18.05.2015р. ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, однак в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про характер виконуваної роботи, та про те що позивач працював на роботах передбачених Списками повний робочий день, не вказано, що ОСОБА_1 працював електрозварником саме ручного зварювання, тому Пенсійним органом прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 23.07.1982р. по 18.04.1983, з 14.06.1985р. по 17.01.1992р. для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає законних підстав. Окрім цього, відповідач вказує, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки за призначенням пенсії ОСОБА_1 звернувся 18.05.2015р., про результати розгляду заяви Комісією дізнався у 2015 році, а позовну заяву подано у 26.11.2018р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019р. розгляд адміністративної справи № 160/9206/18 призначено за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04.02.2019р.
У звязку із неявкою сторін у судове засідання 04.02.2019р. розгляд справи відкладено на 20.02.2019р. о 16:00.
20.02.2019р. позивачем подано до канцелярії суду відповідь на відзив (вх.№9077/19) в якому позивач вказує, період його роботи в якості електрозварника, монтажника та майстра ремонтних робіт з 23.07.1982р. по 14.04.1983р., з 14.06.1985р. по 17.01.1992р. відноситься до пільгового стажу за Списком №1. Атестація робочих місць на ВАТ «Металургсервіс» була проведена згідно наказу № 196 від 27.12.1994р., за результатами атестації робочі місця електрозварника, монтажника та майстра монтажних робіт атестовані за Списком №1. Окрім цього, позивач не погоджується з приводу того, що ним пропущений строк звернення до суду та наголошує на тому, що рішення №2 від 13.07.2015р, прийняте Комісією з питань підтвердження стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, яким ОСОБА_1 відмовлено в зарахуванні періодів роботи з 23.07.1982р. по 14.04.1983р., з 14.06.1985р. по 17.01.1992р. до пільгового стажу, отримано останнім лише 18.10.2018р.
У підготовчому судовому засіданні 20.02.2019р. для надання представниками сторін доказів оголошено перерву до 06.03.2019р.
Позивач в судове засідання 06.03.2019р. не зявився. Надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача в судове засідання 06.03.2019р. не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Частиною 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи надання всіма учасниками справи клопотань про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справи за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши всі документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, по досягненню ним 50 річного віку, 30.04.2015 р. звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з копією трудової книжки серії БТ-І №6496838, ОСОБА_1 у спірні періоди з 23.07.1982 р. по 14.04.1983 р. та з 14.06.1985 р. по 17.01.1992 р. займав наступні посади:
З 23.07.1982р. прийнятий в Нікопольське СУ тресту «Дніпродомнаремонт» (з 01 листопада 1995р. перейменовано в ВАТ «Металургсервіс») електрозварником 4 розряду, постійно зайнятим на ремонті металургійного устаткування (на підстави наказу № 236 від 23.07.1982р.);
18.04.1983р. звільнений у зв'язку з призивом на службу до Радянської армії (на підстави наказу № 124 від 18.04.1983р).;
З 29.04.1983р. по 29.04.1985р. служив в Радянської армії;
З 14.06.1985р. прийнятий електрозварником 4 розряду, постійно зайнятим ремонтом металургійного устаткування в Нікопольське СУ тресту «Дніпродомнаремонт» (на підставі наказу №226 від 14.06.1985р.);
З 20.07.1986р. присвоєно 5 розряд електрозварника, постійно зайнятого ремонтом металургійного устаткування (ні підставі наказу №45 від 18.02.1986р.);
З 01.10.1987р. присвоєно 5 розряд електрозварника, постійно зайнятого ремонтом металургійного устаткування (на підставі наказу № 229 від 30.09.1987р.);
З 14.02.1991р. переведений монтажником 5 розряду, постійно зайнятого ремонтом металургійного устаткування (на підставі наказу № 3 від 14.02.1991р.);
З 15.10.1991р. переведений майстром монтажних робіт зайнятого ремонтом металургійного устаткування (на підставі наказу №23 від 15.10.1991р.);
17.01.1992р. звільнений за власним бажанням (на підставі наказу №11 від 17.01.1992р.).
З прийнятим рішенням ОСОБА_1 категорично не згодний, вважає, що воно порушує його права на пенсійне забезпечення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту Закон України № 1058-IV).
Згідно з пунктом 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. № 1788-XII (далі по тексту Закон України № 1788-XII).
Відповідно до положень пункту 16 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-ІV положення Закону України № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. № 1788-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Тобто, підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, в даному випадку, є наявність в сукупності таких умов як: наявність професії та виробництва в Списку №1; підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць; досягнення особою пенсійного віку; наявність страхового стажу не менше 25 років.
Згідно з статтею 62 Закону України № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Відповідно до пунктів 3, 4.2, 4.3, 4.4, 5 Порядку застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 (далі по тексту Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.
Судом встановлено, що у період роботи позивача з 23.07.1982 року по 14.04.1983р., з 14.06.1985р. по 17.01.1992р. чинними були Списки, визначені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. № 162.
Так, у вказаний спірний період роботи, ОСОБА_1 займав посаду:
з 23.07.1982р. електрозварник 4 розряду, що у відповідності до абз. 2 Розділу XXI «Загальні професії» відповідає Списку №1;
з 14.06.1985р. електрозварник 4 розряду, що у відповідності до абз. 2 Розділу XXI «Загальні професії» відповідає Списку №1;
з 20.07.1986р. по 14.10.1991р. електрозварник 5 розряду, що у відповідності до абз. 2 Розділу XXI «Загальні професії» відповідає Списку №1.
з 15.10.1991р. майстер монтажних робіт, що у відповідності до розділу ІІІ «Металургійне виробництво», підрозділу 2 «Виробництво сталі та феросплавів» відповідає Списку №1.
В матеріалах справи міститься довідки від 15.07.2005р. №24, яка уточнює особливий характер роботи або умов роботи необхідних для призначення пільгової пенсії, з якої видно, що посаду монтажника, який постійно зайнятий ремонтом металургійного устаткування перейменовано на «слюсар-ремонтник», що у відповідності до розділу ІІІ «Металургійне виробництво», підрозділ 2 «Виробництво сталі та феросплавів» 1030200а-1753а відповідає Списку №1.
Також, на підтвердження пільгових умов праці у спірний період з 23.07.1982 р. по 14.04.1983 р. та з 14.06.1985 р. по 17.01.1992 р. позивачем надано до Пенсійного органу архівні довідки:
від 10.04.2015р. №530, виданої виконавчим комітетом Нікопольської міської ради про підтвердження роботи ОСОБА_1 у період з 14.06.1985р. по 17.01.1992р.
10.04.2015р. №533, виданої виконавчим комітетом Нікопольської міської ради, що ОСОБА_1 дійсно працював на ВАТ «Металургсервіс» електрозварником з січня 1986р. по грудень 1988р.;
від 10.04.2015р. №534, виданої виконавчим комітетом Нікопольської міської ради що ОСОБА_1 дійсно працював на ВАТ «Металургсервіс» електрозварником з січня 1989р. по грудень 1991р., монтажником з лютого по грудень 1991р.
від 09.10.2008р. № 1353, виданої виконавчим комітетом Нікопольської міської ради, в якій вказано, що Нікопольське спеціалізоване управління тресту «Дніпродомремонт» зареєстроване як державне спеціалізоване підприємство «Металургсервіс». Відповідно до наказу фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 31.10.1995р. № 12/89-АО державне спеціалізоване підприємство «Металургсервіс» перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Металургсервіс»;
від 10.04.2015р. №531, виданої виконавчим комітетом Нікопольської міської ради про нарахування заробітної плати в період 1986р.-1990р.;
від 10.04.2015р. №532, виданої виконавчим комітетом Нікопольської міської ради про нарахування заробітної плати за 1991р.
Водночас, позивачем подавались запити до Архівного відділу Нікопольської міської ради для отримання уточнюючих довідок за період з 1982р.-1983р. Листом від 10.04.2015р. за №536 Архівний відділ Нікопольської міської ради повідомив ОСОБА_1 про те, що документи архівного фонду №435 ВАТ «Металургсервіс» за 1982р. по 1983р. відсутні. Причиною відсутності вказаних документів підтверджується актом про пожежу №8 від 02.02.1988р., у звязку з чим підтвердити факт роботи та надати довідки про заробітну плату, кількість відпрацьованих днів та годин за цей період архівний відділ не має можливості.
Обовязковою умовою для зарахування періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці до роботи, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту «а» статті 13 Закону України № 1788-XII є наявність атестації робочого місця.
Так, пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р.
Тобто, до набуття чинності Порядком № 383, а саме до 21.08.1992р. були відсутні законодавчі вимоги по проведенню атестації робочих місць, а отже спірний період в даній справі, а саме з 23.07.1982 року по 14.04.1983р., з 14.06.1985р. по 17.01.1992р. повинен зараховуватися до пільгового стажу.
Водночас, відповідно до абзацу 1 статті 38 Закону України «Про професійну технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як встановлено судом, записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії БТ-І №6496838 та атестатом № 3011 від 16.11.1982р. підтверджено період навчання позивача у Нікопольському технічному училищі №11 за професією електрозварник на напівавтоматичних машинах з 01.09.1980р. по 16.07.1982р.
Перерва між днем закінчення навчання позивача та днем зарахування на роботу (23.07.1982р.) відсутня.
Таким чином, ОСОБА_1 має право на зарахування періоду навчання до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.
Згідно пункту «в» частини 3 статті 56 Закону України № 1788-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до стажу роботи зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII передбачено: час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на момент призову до лав Радянської армії (29.04.1983р.) працював електрозварником 4 розряду, постійно зайнятим ремонтом металургійного устаткування та був звільнений 18.04.1983р. саме з підстави призову до Радянської армії, таким чином період служби в Радянській армії з 29.04.1983р. по 29.04.1985р. підлягає включенню до пільгового стажу роботи.
Таким чином, до пільгового стажу ОСОБА_1 повинні бути зараховані періоди його роботи електрозварник 4 розряду, електрозварник 5 розряду, майстер монтажних робіт у спірні періоди з 23.07.1982 р. по 14.04.1983 р. та з 14.06.1985 р. по 17.01.1992 р., а також період його служби в Радянській армії з 29.04.1983р. по 29.04.1985 р. та період навчання в ТУ № 11 з 01.09.1980 року по 16.07.1982 р.
Суд вважає за потрібне окремо зазначити стосовно строку звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом.
Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву наголошено на тому, що ОСОБА_1 за призначенням пенсії звернувся 18.05.2015р., про результати розгляду вказаної заяви дізнався у 2015році, а позовну заяву подав лише 26.11.2018р. чим, в свою чергу, пропустив шестимісячний строк звернення до суду із даним позовом, передбачений частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Однак, жодних доказів на підтвердження своєї позиції не надає. Натомість, як свідчать матеріали справи, вказує, що спірне рішення від 13.07.2015р. №2 було направлено на адресу ОСОБА_1 поштовою кореспонденцією саме простим листом та саме у 2015 році.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, в даному випадку не доведено належними та допустимими доказами, що спірне рішення позивач отримав саме у 2015 році, тому судом вказані доводи відповідача до уваги не беруться.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.07.2015р. №2 прийнято протиправно, що, в свою чергу, зумовило порушення прав позивача на отримання пенсійного забезпечення та задля належного захисту порушених прав ОСОБА_1 суд вважає за потрібне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи на посадах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах з 23.07.1982 р. по 14.04.1983 р. та з 14.06.1985 р. по 17.01.1992 р., період його служби в РА з 29.04.1983р. по 29.04.1985 р. та період навчання в ТУ № 11 з 01.09.1980 року по 16.07.1982 р. та призначити пенсію на пільгових умовах згідно Списку № 1, виплатити заборгованість, що утворилася з 06 березня 2015 року, а для розрахунку пенсії використати довідку про заробіток, надану ВАТ "Металургсервіс" № 24 від 15.07.2005 р.
Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позивача не спростовано в повній мірі, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується квитанцією № КП-231/1 від 13.11.2018 р.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 242-243, 245-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним рішення від 13.07.2015р. № 2 Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право для призначення пенсії на пільгових умовах та відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи з 23.07.1982 р. по 14.04.1983 р. та з 14.06.1985 р. по 17.01.1992 р., період його служби в РА з 29.04.1983р. по 29.04.1985 р. та період навчання в ТУ № 11 з 01.09.1980 року по 16.07.1982 р. до пільгового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку № 1.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно Списку № 1 з 06 березня 2015 року та виплатити заборгованість, що утворилася з 06 березня 2015 року, використавши для розрахунку пенсії довідку про заробіток, надану ВАТ "Металургсервіс" № 24 від 15.07.2005 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник