Справа № 260/1285/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2699/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Судової-Хомюк Н.М.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Ващилін Р.О.), ухвалене в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Ужгороді 30 січня 2019 року у справі №260/1285/18 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Ужгородської міської ради в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про визнання протиправними та скасування дії/запису державного реєстратора,

В С Т А Н О В И В:

26.11.2018 ОСОБА_3 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_4 до Ужгородської міської ради в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців просив визнати протиправними та скасувати дію/запис державного реєстратора за №2 026193 від 24.06.2014 про включення фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 704,80 грн. судового збору та 15000 грн. витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року позов задоволено щодо визнання протиправним та скасування дію/запису державного реєстратора за №2 026193 від 24.06.2014 про включення фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 була скасована на підставі судового рішення, тоді як необхідною передумовою для прийняття державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації особи є виявлення такою бажання щодо проведення її реєстрації як фізичної особи-підприємця, що проявляється у поданні нею особисто або через уповноважену особу відповідної заяви (заповненої реєстраційної картки), можливість проведення реєстрації особи без її волевиявлення законодавством не передбачена.

В свою чергу, суд першої інстанції відмовив у стягненні на користь позивача витрат на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 15000,00 грн., оскільки такі, на переконання суду першої інстанції, не відповідають критерію розумності їх розміру у співвідношенні до складності справи, а тому не можуть бути визнані судом обґрунтованими.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката, ОСОБА_3 представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року в цій частині та ухвалити нове рішення, стягнувши за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу адвоката. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що до позову долучено належні докази понесення позивачем витрат на правову допомогу. Скаржник вказує, що відповідач не заявляв жодного клопотання щодо зменшення судових витрат та жодних доказів, щодо їх не співмірності не надав. Скаржник зазначає, що понесені позивачем витрати зі сплати судового збору та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката беззаперечно відносяться до судових витрат і підлягали стягненню саме за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки заявлені позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі.

Учасники справи в судове засіданні не з'явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині вимогам ст.242 КАС України відповідає частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2018 ОСОБА_4 у зв'язку з отриманням 15.11.2018 від ГУ ДФС у Закарпатській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 №Ф-2462-50, звернулась в ГУ ДФС у Закарпатській області та дізналась, що перебуває на обліку з 25.06.2014 як фізична особа-підприємець, а борг нараховано за несплату єдиного внеску.

19.11.2018 ОСОБА_4 звернулась до державного реєстратора Ужгородської міської ради, який повідомив, що 11.06.1998 ОСОБА_4 зареєструвала підприємницьку діяльність, а в 24.06.2014 державним реєстратором Ужгородської міської ради внесено запис за номером 2 026193 про включення ОСОБА_4 як підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який у подальшому перейменовано у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вважаючи дії державного реєстратора щодо внесення запису від 24.06.2014 протиправними, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся із позовом до суду.

В позовній заяві позивач просив також стягнути з відповідача окрім 704,80 грн. судового збору, 15000 грн. витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

30.01.2019 суд першої інстанції ухвалив рішення, яким позовні вимоги задовольнив, однак дослідивши надане позивачем обґрунтування витрат на правничу допомогу адвоката, дійшов висновку, що такі не відповідають критерію розумності їх розміру у співвідношенні до складності справи, а тому не можуть бути визнані судом обґрунтованими. Окрім того, суд зазначив, що дана адміністративна справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому включення до складу заявленої до відшкодування суми розмір витрат на участь адвоката у судових засіданнях є безпідставним.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 59 Конституції України закріплено право кожного на професійну правничу допомогу та встановлено, що у випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу віднесено до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 2 статті 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI), статтею 1 якого встановлено, що: договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4); інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6); представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов'язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов'язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов'язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9).

Відповідно до положень статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами 2 та 3 статті 134 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються

- згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється

- згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Частиною 7 статті 134 КАС України встановлено, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В свою чергу частинами 7 та 9 зазначеної статті встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у додатковому рішенні від 25 січня 2019 року (справа №9901/350/18), у додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа №810/4749/15), у постанові від 15 травня 2018 року (справа №821/1594/17) та у постанові Великої Палати у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року (справа №826/1216/16).

При цьому, на переконання суду апеляційної інстанції, покладення обов'язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелює положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема, щодо обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат щодо предмета спору.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п.269).

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

До матеріалів справи долучено копію Договору №21 про надання правничої допомоги від 24.11.2018, укладеного між ОСОБА_3 (Адвокат) та ОСОБА_4 (Клієнт), предметом якого є надання правничої допомоги по визнанню протиправною та скасуванню дії/запису державного реєстратора за №2 026193 від 24.06.2014 про включення Клієнта до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, згідно з умовами вказаного Договору правнича допомога полягає у підготовці документів правового характеру і представництві інтересів Клієнта перед державними органами і установами, підприємствами незалежно від форм власності і громадянами, а також у судах всіх юрисдикцій і інстанцій при розгляді даної справи та у виконавчому провадженні по виконанню відповідних судових рішень.

Вартість правничої допомоги за Договором визначена в розмірі 15000 грн. (п'ятнадцять тисяч гривень). Оплата правничої допомоги здійснюється протягом трьох днів з дня підписання Договору, шляхом сплати коштів готівкою безпосередньо Адвокату, про що останній повинен видати Клієнту відповідну квитанцію (п.2.2 Договору).

Договір вважається укладеним з часу його підписання сторонами, строк дії Договору починається з дня його укладення і закінчується з моменту ухвалення судом остаточного рішення у справі.

Згідно з описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за укладеним з ОСОБА_4 договором від 24.11.2018 №21 про надання правничої допомоги виконано наступні роботи та визначено їх вартість: вивчення наданих Клієнтом документів (2 год.) вартість 2 600 грн., перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики (3 год.) вартість 3 900 грн., надання консультацій Клієнту (2 год.) - 2 000 грн., підготовка позовних матеріалів (3 год.) - 3 900 грн., участь у судових засіданнях (2 год.) - 2 600 грн. Всього вартість послуг становила 15 000 грн., які оплачені ОСОБА_4 відповідно до Квитанції до прибуткового касового ордеру № 09 від 24.11.2018, підстава «надання правничої допомоги згідно з договором від 24.11.2018 № 21».

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що на стадії звернення із позовом до суду до позовної заяви долучено опис робіт (наданих послуг), вартість яких відповідає повній вартості правничої допомоги, яка мала б бути надана за Договором № 21 про надання правничої допомоги від 24.11.2018, строк дії якого закінчується з моменту ухвалення судом остаточного рішення у справі.

В свою чергу, квитанцією до прибуткового касового ордеру №09 від 24.11.2018 підтверджено виконання Клієнтом пункту 2.2 Договору та оплату правничої допомоги в повному обсязі: ухвалення судом остаточного рішення у справі, а не за надання правової допомоги при підготовці позовної заяви та представленні інтересів ОСОБА_4 в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн., що є повною вартість правничої допомоги, яка має бути надана за Договором №21 від 24.11.2018, включаючи ухвалення судом остаточного рішення у справі, не могли бути стягненні за рахунок бюджетних асигнувань відповідача за результатами розгляду справи лише судом першої інстанції.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки адміністративна справа в суді першої інстанції розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, то включення до складу заявленої до відшкодування суми розміру витрат на участь адвоката у судових засіданнях є безпідставним.

З огляду на зазначене, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на стадії розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення рішення, яким задоволено позовні вимоги, за відсутності клопотанням іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_4 підлягає вартість послуг з підготовки позовних матеріалів - 3 900 грн.

Вартість інших послуг, перелічених в описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за укладеним з ОСОБА_4 договором від 24.11.2018 №21 про надання правничої допомоги, наданих саме в суді першої інстанції з матеріалів справи встановити не вдається.

Також до апеляційної скарги долучено опис (додатковий) робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за укладеним з ОСОБА_4 договором від 24.11.2018 №21 про надання правничої допомоги, згідно з яким вартість підготовки апеляційної скарги (3 год.) становить 3 900 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордеру №03 від 25.02.2019 згідно з якою від ОСОБА_4 прийнято 3 900 грн., підстава: надання правничої допомоги згідно з договором від 24.11.2018 № 21.

Враховуючи, що згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 09 від 24.11.2018 така виписана на виконання Клієнтом пункту 2.2 Договору про оплату правничої допомоги в повному обсязі, змін до Договору №21 від 24.11.2018, яким би встановлювалась зміна вартості правничої допомоги, суду апеляційної інстанції не надано, а тому вимога скаржника про стягнення вартості робіт (послуги) з підготовки апеляційної скарги, на переконання суду апеляційної інстанції, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

В свою чергу, враховуючи положення статті 139 КАС України, та часткове задоволення апеляційної скарги, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_4 1057,20 грн. (тисячу п'ятдесят сім гривень двадцять копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги відповідно до квитанції № 60 від 25.02.2019.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що висновки суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката частково не відповідають обставинам справи, такі зроблені з неправильним застосуванням норм процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції слід в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення.

Керуючись статтями 134, 139, 230, 241, 243, 308, 310, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року у справі №260/1285/18 скасувати в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородської міської ради (місцезнаходження: пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018, код ЄДПРОУ - 33868924) на користь ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) 3 900 грн. (три тисячі дев'ятсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу (підготовка позовних матеріалів), надану відповідно до Договору №21 про надання правничої допомоги від 24.11.2018 та оплачених відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №09 від 24.11.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородської міської ради (місцезнаходження: пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018, код ЄДПРОУ - 33868924) на користь ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) 1057,20 грн. (тисячу п'ятдесят сім гривень двадцять копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги відповідно до квитанції №60 від 25.02.2019

В решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року у справі №260/1285/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 16.04.2019