Справа № 264/514/19
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/514/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Іванченко А.М., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністратора Центру надання адміністративних послуг департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним адміністративним позовом до адміністратора Центру надання адміністративних послуг департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, у якому вона заявляє вимогу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 02.01.2019 року, згідно якої її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 197 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, а також поновлення строку звернення до суду для оскарження та закриття провадження у справі. Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що спірну постанову вважає необґрунтованою та такою, що винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, надіславши до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав та зазначив про законність своїх дій, оскільки позивачем було допущено порушення та порядок реєстрації свого місця проживання та місця реєстрації своєї дитини протягом 30 календарних днів. За скоєне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження.

За даних обставин суд вважає, що розгляд справи слід провести у письмовому провадженні, відповідно до частини 9 ст. 205 КАС України.

Суд, оцінивши доводи учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 02.01.2019 року, постановленої відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВРМ № 7134 від 20 грудня 2018 року та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВРМ № 7136 від 20 грудня 2018 року, ОСОБА_1 не зареєструвала своє місце проживання протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації з попереднього місця проживання, проживала без реєстрації з 24.11.2018 року, а також не зареєструвала місце проживання своєї дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим порушила ч.1 ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», Постанову Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».

Вказаною постановою позивач притягнута до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 197 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді попередження.

Підпунктом 4 пункту 18 Постанови Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сімї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Частиною 1 ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобовязані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Судом встановлено, що позивача 24.10.2018 року було знято з реєстрації місця проживання за власною заявою, оскільки разом із сімєю мала намір зареєструватися у належній її чоловіку ОСОБА_3 квартирі, що була придбана шляхом іпотечного кредитування. Протягом 30 календарних днів вона звернулася до Центру надання адміністративних послуг департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради для реєстрації місця проживання, де її чоловік надав інспектору відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ДАП ММР нотаріально засвідчені копії договору купівлі-продажу квартири та витягу з ДРРПНМ.

Факт звернення позивачем до ДАП Маріупольської міської ради для реєстрації свого місця проживання сторонами не оспорюється. З відзиву, наданого відповідачем, вбачається, що інспектором Відділу реєстрації ДАП ММР позивачу було відмовлено у реєстрації місця проживання по завіреним копіям правовстановлюючих документів з посиланням на п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року.

Також судом встановлено, що протягом часу, починаючи з 25.10.2018 року, чоловік позивача, як власник майна, яке було придбане шляхом іпотечного кредитування, намагався отримати з «Ощадбанку» оригінали правовстановлюючих документів на житло, в якому позивач мала намір разом з дитиною зареєструватися, були надані її чоловіку ОСОБА_3 лише 18.12.2018 року інкасаторською поштою з головного офісу банку з м. Києва, що підтверджується електронним звітом Укрпошти №059. Після чого позивач повторно звернулася до Центру надання адміністративних послуг департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради для реєстрації її місця проживання та її дитини.

Судом враховується те, що неповнолітня дитина позивача повинна бути зареєстрована за адресою місця проживання одного з батьків, ОСОБА_1, яка є матірю ОСОБА_2, не мала можливості здійснити у встановленому законом порядку реєстрацію місця проживання як свою, та і своєї неповнолітньої дитини, за обставин, що не залежали від неї, а саме: у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житло.

Також суд бере до уваги, що позивачем був пропущений 10-денний строк звернення до суду за оскарженням спірної постанови з поважних причин, оскільки вона не була присутня при складанні протоколів про адміністративне правопорушення серії ВРМ №7135 та серії ВРМ №7136 від 20.12.2018 року за ч.1 ст.197 КУпАП, копія яких позивачем була отримана поштою лише 18.01.2019 року. Тому вважає доцільним задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду за оскарженням постанови про адміністративне правопорушення від 02.01.2019 року.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП).

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

Суд, дослідивши всі надані докази, кожний у їх сукупності окремо, не вбачає в діях ОСОБА_1 прямого умислу на скоєння адміністративного правопорушення, оскільки їх обставини сталися внаслідок незалежних від нєї причин, а надані пояснення та матеріали справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197 КУпАП, у звязку з чим провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а постанова у справі про адміністративне правопорушення від 02.01.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження скасуванню.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, ст.ст.9, 245, 247 п.1, 280 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до адміністратора Центру надання адміністративних послуг департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністратора Центру надання адміністративних послуг департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 02 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.197КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.197 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Іванченко