Справа № 300/276/19
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. справа № 300/276/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остапюка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмову у наданні дозволу та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2019 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (далі відповідач) про визнання протиправною відмову у наданні дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля та наданні дозволу на перереєстрацію автомобіля, та зобовязання надати дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля та надати дозвіл на його перереєстрацію.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач заявлені позовні вимоги щодо предмета спору обґрунтовує тим, що відповідач протиправно відмовив в отриманні дозволу для перереєстрації вказаного автомобіля на підставі пункту 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 за №999, який на момент смерті особи з інвалідністю не був чинним.

Відповідач направив відзив на позовну заяву із запереченням проти позову, в якому позовних вимог не визнав, просив в задоволенні позову відмовити на тій підставі, що листом Управління праці та соціальної захисту населення Тлумацької районної державної адміністрації від 02.08.2010 за №1225/01-18 повідомлено сина позивача про право на перереєстрацію автомобіля. Відповідачем 26.11.2018 відмовлено позивачу у перереєстрації транспортного засобу, однак, листом від 11.02.2019 додатковим повідомлено позивача, що питання щодо надання дозволу на перереєстрацію автомобіля буде розглядатися у другій половині лютого.

Позивач суду направила відповідь на відзив з викладом пояснень щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, суду пояснила, що позивач та її син листа Тлумацької районної державної адміністрації від 02.08.2010 за №1225/01-18 не отримували.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

Рішенням Головного управління правці та соціального захисту населення Івано-Франківської ОДА за №83 від 25.10.2004 ОСОБА_2, як інваліда війни ІІ групи забезпечено безоплатно автомобілем ЗАЗ-11020632, 2004 року випуску, ідентифікатор Y6D0954, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Після смерті 12.07.2008 ОСОБА_2, на заяву його сина ОСОБА_3 Управління праці та соціального захисту населення Тлумацької районної державної адміністрації звернулося до Головного управління праці та соціального населення облдержадміністрації щодо надання дозволу на перереєстрацію автомобіля ЗАЗ-110206 на ОСОБА_4.

Відомостей щодо перереєстрації вказаного транспортного засобу за ОСОБА_3 сторонами суду не надано.

11.10.2018 ОСОБА_1 дружина ОСОБА_5, який помер 31.08.2013, звернулася до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на перереєстрацію за нею автомобіля ЗАЗ-110206, який належав інваліду війни ОСОБА_2, зі сплатою залишкової вартості автомобіля.

На момент смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_5 позивач була їх членом сімї та зареєстрована за місцем померлої особи з інвалідністю.

26.11.2018 Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації повідомив позивача, що відповідно до пункту 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 за №999, автомобіль, термін експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається іншому члену сімї померлої особи з інвалідністю, який був зареєстрований на час смерті особи з інвалідністю за місцем її реєстрації, у разі сплати ним впродовж шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої з нього особою з інвалідністю. Оскільки термін сплати залишкової вартості автомобіля (згідно довідки рахунку про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля становить 9 550, 20 гривень) вже закінчився, тому позивачу відмовлено в отриманні дозволу для перереєстрації вказаного автомобіля, а автомобіль необхідно повернути відповідачу.

Позивач, вважає, що до даних правовідносин необхідно застосовувати норми пункту 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 за №999, чинного на момент смерті особи з інвалідністю, то, відповідно, пункту 16 вказаного Порядку, на момент смерті особи з інвалідністю залишкова вартість сплати автомобіля не була обмежена будь-яким терміном сплати.

З цих підстав позивач вважає протиправною відому відповідача у наданні їй дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля ЗАЗ-11020632, 2004 року випуску, ідентифікатор Y6D0954, реєстраційний номер НОМЕР_1 і відмову у перереєстрації цього транспортного засобу за позивачем, у звязку з чим просить зобовязати відповідача надати дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля та дозвіл на його перереєстрацію за нею.

Суд, у відповідності до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» за № 999 від 19.07.2006 затверджено Порядок забезпечення інвалідів автомобілями.

Відповідно до пункту 1 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, цей Порядок визначає механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці шостому статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - автомобіль) інвалідів, зокрема дітей-інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку (в редакцій, чинній станом на 12.07.2008).

Згідно з абзацом третім пунку 1 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями (далі Порядок в редакції, чинній станом на 12.07.2008) забезпечення автомобілями інвалідів за місцем проживання і реєстрації здійснюється Міністерством праці та соціальної політики Автономної Республіки Крим, головними управліннями праці та соціального захисту населення обласних, Головним управлінням соціального захисту населення Київської міської і управлінням праці та соціального захисту населення Севастопольської міської держадміністрацій (далі - головні управління соціального захисту) або управліннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - управління виконавчої дирекції).

Відповідно пункту 12 Порядку, в редакції, чинній станом на 12.07.2008, реєстраційні документи на автомобіль оформлюються на інвалідів, а недієздатним інвалідам і дітям-інвалідам на їх законних представників.

Згідно з пунктом 16 Порядку, в редакції, чинній станом на 12.07.2008, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: має підстави для забезпечення автомобілем згідно з пунктом 3 цього Порядку; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є також інвалідом, має право повторно стати на облік, але не раніше закінчення строку експлуатації автомобіля, отриманого за життя інвалідом чи законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Ступінь зношення автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції і становить 0,84 відсотка на місяць і 10 відсотків на рік. Під час розрахунку ступеня зношення автомобіля неповний місяць користування (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінпраці.

В іншому разі автомобіль повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Якщо померлий інвалід був забезпечений автомобілем на пільгових умовах (за 7 або 30 відсотків вартості), спадкоємцю інваліда за його заявою повертається сума, що була сплачена інвалідом за автомобіль, з урахуванням фактичного ступеня зношення автомобіля, але не більше ніж сума, обчислена головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції виходячи із ступеня зношення автомобіля.

Інвалід, який забезпечується автомобілем, що був у користуванні, на пільгових умовах (за 7 або 30 відсотків вартості), сплачує за автомобіль суму з урахуванням фактичного ступеня його зношення.

Вилучення автомобіля, отриманого інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда здійснюється відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду відповідно до подання головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Постановою Кабінету Міністрів України за №422 від 30.05.2018 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. № 999» внесено до постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. № 999 "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" зміни, у назві постанови слово "інвалідів" замінено словами "осіб з інвалідністю"; у Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженому зазначеною постановою: у назві та тексті Порядку слово "інвалід" в усіх відмінках і формах числа замінити словами "особа з інвалідністю" у відповідному відмінку і числі.

Згідно з пунктом 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями (в редакції, чинній станом 26.11.2018) особі з інвалідністю, законному представнику недієздатної особи з інвалідністю чи дитини з інвалідністю автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, за її (його) бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену її сімї (за бажанням такого члена сімї), який на час смерті особи з інвалідністю були зареєстровані за місцем реєстрації особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю.

Іншому члену сімї померлої особи з інвалідністю, який зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сімї померлої особи з інвалідністю внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції Фонду вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю.

Статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до висновків у пункті 2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) за № 1-рп/99 від 09.02.1999, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, в даних правовідносинах необхідно застосовувати Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 999 від 19.07.2006 в редакції чинній на момент смерті ОСОБА_2.

Враховуючи аналіз пункту 16 Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 999 від 19.07.2006, в редакції, чинній станом на момент смерті ОСОБА_2, суд встановив, що умовами для залишення автомобіля іншому члену сім'ї померлого інваліда, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, було проживання та реєстрація іншого члена сім'ї за місцем проживання і реєстрації інваліда та сплата ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Підставами для відмови 26.11.2018 відповідачем позивачу, як іншому члену сім'ї померлого інваліда у перереєстрації автомобіля, яким був забезпечений ОСОБА_2 як інвалід війни, є застосування пункту 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 999 від 19.07.2006 в редакції, чинній на момент відмови у перереєстрації автомобіля.

Згідно з пунктом 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, в редакції, чинній на момент відмови відповідачем позивачу у перереєстрації автомобіля, умовами для залишення автомобіля іншому члену сім'ї померлої особи з інвалідністю, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, було реєстрація іншого члена сім'ї за місцем реєстрації особи з інвалідністю на час смерті, та сплата ним протягом шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю.

За таких обставин, оскільки до даних правовідносинах застосуванню підлягає пункт 16 Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 999 від 19.07.2006, в редакції чинній на момент смерті ОСОБА_2, яким не передбачалося шестимісячного строку сплати вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю з дня смерті особи з інвалідністю, то відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні позивачу дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля ЗАЗ-11020632, 2004 року випуску, ідентифікатор Y6D0954, реєстраційний номер НОМЕР_1 та у перереєстрації цього транспортного засобу на позивача у звязку із закінченням терміну сплати залишкової вартості автомобіля, тому позовні вимоги в цій частині підлягаю до задоволення.

Щодо вимог позивача зобовязати відповідача надати дозвіл на сплату залишкової вартості вказаного автомобіля та дозвіл на його перереєстрацію за нею, суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України уразі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, для належного способу захисту прав позивач, суд вважає зобовязує відповідача повторного розглянути заяву позивача від 11.10.2018 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Враховуючи вище викладене, суд вважає позов обґрунтованим, а позовні вимоги таким, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що позивач, квитанцією за №19 від 05.02.2019, підтвердила сплату судового збору в розмірі 768, 40 гривень за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 768, 40 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (індекс 76000, вулиця Л. Курбаса, 2, місто Івано-Франківськ, ) у перереєстрації автомобіля ЗАЗ-11020632, 2004 року випуску, ідентифікатор Y6D0954, реєстраційний номер НОМЕР_1 на ОСОБА_1 (індекс 78023, село Делева, Тлумацький район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та у наданні дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля.

Зобовязати Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (індекс 76000, вулиця Л. Курбаса, 2, місто Івано-Франківськ, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (індекс 78023, село Делева, Тлумацький район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) від 11.10.2018 щодо перереєстрації автомобіля ЗАЗ-11020632, 2004 року випуску, ідентифікатор Y6D0954, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (індекс 78023, село Делева, Тлумацький район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (індекс 76000, вулиця Л. Курбаса, 2, місто Івано-Франківськ, ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап'юк С.В.