Справа № 369/746/17
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 369/746/17 Суддя першої інстанції: Пінкевич Н.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бужак Н.П. та Костюк Л.О.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи - Державне підприємство «Український науково - дослідний і проектний інститут Цивільного будівництва «УкрНДІПЦивільбуд», Крюківщинська сільська рада Києво - Святошинського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи - Державне підприємство «Український науково - дослідний і проектний інститут Цивільного будівництва «УкрНДІПЦивільбуд», Крюківщинська сільська рада Києво - Святошинського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Гатненської сільської ради № 1 від 23.10.2015 року «Про затвердження Генерального плану села Гатне Києво - Святошинського району Київської області».

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Гатненська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області при прийнятті спірного рішення діяла на підставі та в межах норм чинного законодавства, оскільки рішення «Про затвердження Генерального плану села Гатне Києво - Святошинського району Київської області» ухвалено відповідно до законодавчо встановленої процедури, сільська рада не вийшла за межі наданих їй повноважень, визначених ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також не порушила вимоги Земельного кодексу України та ст.19 Конституції України, яка зобов'язує органи місцевої влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Крім того, судом не встановлено порушеного права позивача.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 19 травня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за адресою: вул. Підлісна с. Гатне Києво-Святошинський район Київська область, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Саєнко О.О., зареєстрований в реєстрі за №1402.

ОСОБА_2 звернулася до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з письмовою заявою щодо нарахування земельного податку та отримання викопіювання вищезазначеної земельної ділянки.

З листа Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №02-28/1083 від 27 жовтня 2016 року вбачається, що позивачу було відмовлено у задоволенні звернення та вказано, що належна їй земельна ділянка знаходиться за межами с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області.

Вважаючи вищевказану відповідь протиправною та такою, що порушує права заявниці, остання звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року, справа №509/4722/16-а, зважаючи на предмет та підстави позову, надання оцінки щодо правомірності рішення сільської ради про внесення змін до генерального плану села, потребувало з боку судів аналізу обставин щодо: (1) законності підстав і дотримання порядку внесення змін до генерального плану села; (2) кола осіб, на яких поширюється оскаржуване рішення, порушення їхніх прав та інтересів; (3) співвідношення балансу інтересів та правових наслідків оскаржуваного рішення, як в цілому для жителів села, так і для позивача та третіх осіб.

Щодо законності підстав і дотримання порядку внесення змін до генерального плану села, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до 12 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції органів місцевого самоврядування у сфері містобудування на їх території належить право затвердження місцевих містобудівних програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації; внесення змін у зазначені документи за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури відповідно законодавства.

Згідно положень статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна міська рада.

Згідно пункту 1.1 Державних будівельних норм України системи містобудівної документації, склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження Генеральних планів міських населених пунктів ДБН Б 1-3-97, затверджених наказом Держбуду України від 25 вересня 1997 року №164, генеральний план міста, селища є основним планувальним документом, який встановлює в інтересах населення та з врахуванням державних завдань напрямки і межі територіального розвитку населеного пункту, функціонального призначення будівельне зонування території,містить принципові рішення щодо розміщення об'єктів загальноміського або загально селищного значення, організації вулично-дорожньої мережі і дорожнього руху, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, захисту території від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони природи та історико-культурної спадщини, черговості освоєння території.

Відповідно до ч.3 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи з метою врахування інтересів громадськості при затвердженні проектів містобудівної документації зобов'язані забезпечити: 1) оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні; 2) оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості; 3) реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні; 4) узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; 5) оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно ч. 4 та ч. 5 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» оприлюднення проектів генеральних планів, планів зонування територій, детальних планів територій здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх надходження до відповідного органу місцевого самоврядування та є підставою для подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні, а саме: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій підлягають громадським слуханням. Затвердження такої містобудівної документації, без проведення громадських слухань щодо обговорення її проектів - забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2011 року №555 затверджено Порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні (далі - Порядок № 555), що визначає механізм проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні: генеральних планів населених пунктів, планів зонування та детальних планів територій.

Відповідно до п. 3 Порядку № 555 сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забезпечують: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення проектів містобудівної документації з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; оприлюднення розроблених проектів містобудівної документації і доступ громадськості до зазначеної інформації; реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації; узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками проектів містобудівної документації через погоджувальну комісію (у разі її утворення); оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації.

Згідно п. 4 Порядку № 555 виконавчі органи сільських, селищних, міських рад оприлюднюють у двотижневий строк прийняті органами місцевого самоврядування рішення щодо розроблення проектів містобудівної документації шляхом опублікування таких рішень у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п.3 ч.7 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк звертаються до обласної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (для міст обласного та республіканського Автономної Республіки Крим значення), центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (для міст Києва та Севастополя), щодо визначення державних інтересів для їх урахування під час розроблення генерального плану населеного пункту.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №5 22 червня 2006 р прийнято рішення «Про початок робіт по коригуванню генерального плану розвитку с. Гатне на 2006-2026 роки та затвердження її положення».

22 червня 2006 року Гатненською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято рішення №5/1 «Про коригування генерального плану розвитку с. Гатне на 2006-2026 роки та затвердження її положення».

У порядку виконання положень, викладених у пункті 5 Порядку №555 09 березня 2013 року у місцевому засобі масової інформації - газеті «Новий день» від 30 квітня 2011 року №18 (8974) викладено наступу інформацію: « 5 травня 2011 року о 10-00 год. в приміщенні Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за адресою: с.Гатне, вул. Київська, 138 відбудуться громадські слухання та обговорення проекту генерального плану с. Гатне на період 2006-2026 року».

Згідно протоколу №2 від 05 травня 2011 року громадських слухань з обговорення Генерального плану розвитку села Гатне, вбачається що громадські слухання були запрошені повнолітні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розробляється Генеральний план розвитку на період 2006-2026 року; юридичні особи, приватні підприємці, приміщення яких розташовані на території, щодо якої розробляється генеральний план розвитку на період 2006-2026 року, в особі їх повноважних представників; власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо яких розробляється Генеральний план розвитку на період 2006-2026 роки. Представники громадських організацій та органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на територію, щодо якої розробляється Генеральний план розвитку на період 2006-2026 року. Посадові особи Гатненського сільвиконкому; депутати Гатненської сільської ради, депутати районної ради.

23 жовтня 2015 року Гатненською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято рішення №1 «Про затвердження Генерального плану села Гатне Києво-Святошинського району Київської області», яким було затверджено містобудівну документацію «Генеральний план села Гатне Києво-Святошинського району Київської області» існуючою площею села 691,8 га та проектною площею села 1 188,2 га.

В подальшому в газеті «Новий день» № 46 (9213) від 21.11.2015 року було опубліковано проектний план Генерального плану с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем, через засоби масової інформації своєчасно оприлюднено громадськості інформацію про розроблення містобудівної документації «Генерального плану с. Гатне», та про проведення громадських слухань.

Крім того, на переконання суду, при проведенні громадських слухань щодо врахування державних, громадських та приватних інтересів під час розроблення Генерального плану, відповідачем у повному обсязі дотримано Порядок проведення громадських слухань щодо врахування всіх інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, виконано в повній мірі приписи ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної документації», що підтверджується відповідним протоколом №2 від 05 травня 2011 року громадських слухань з обговорення Генерального плану розвитку села Гатне.

Колегія суддів вважає обґрунтованими, посилання суду першої інстанції на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН» до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи - Національний науковий центр «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України», Національна академія аграрних наук України, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, Київська обласна державна адміністрація, про визнання нечинним та скасування рішення сільської ради, з огляду на те, що предметом позову в справі № 369/7293/16-а було, в тому числі, правомірність рішення Гатненської сільської ради сорок п'ятої сесії VI скликання від 23 жовтня 2015 року за № 1 «Про затвердження Генерального плану села Гатне Києво-Святошинського району Київської області».

Варто наголосити, що висновки, викладені у вищевказаних рішеннях суду, в силу приписів ч.4 ст. 78 КАС України, не мають наперед встановленого преюдиційного значення, проте можуть бути враховані в сукупності з іншими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Одночасно, ст. 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Крім того, в ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, суд акцентує увагу, що за змістом наведеної норми Конституції України та КАС України судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.

У свою чергу, невід'ємним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Отже, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов'язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Натомість, як правомірно встановлено судом першої інстанції, в адміністративному позові позивачкою не зазначено конкретних пояснень, в чому полягає її порушене право, як наслідок, судом не встановлено, порушеного права позивача, що виключає можливість його захисту в порядку адміністративного судочинства.

Варто також зазначити, що в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року наголошено, що рішення про затвердження чи зміну генерального плану села не створює, не змінює і не припиняє цивільних прав та обов'язків окремих осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Н.П.Бужак

Л.О.Костюк

Повний текст рішення виготовлений 16 квітня 2019 року.