Справа № 540/140/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 р.Справа № 540/140/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кириченко Юлії Сергіївни на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 25.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Косик С.М., смт. Машівка, Полтавська область, повний текст складено 25.02.19 року по справі № 540/140/17

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кириченко Юлії Сергіївни

третя особа: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови від 06.02.2017 року у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кириченко Юлії Сергіївни, третя особа: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії АР №813873 від 06.02.2017.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 25.02.2019 позов ОСОБА_2 - задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії АР №813873 від 06.02.2017, винесену щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.121 КУпАП інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кириченко Ю.С. - визнано протиправною та скасовано.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач звертає увагу на те, що в адміністративному позові позивач не заперечує, що він дійсно керував транспортним засобом, на якому був порушений режим роботи зовнішніх світлових приладів, а саме: не горів правий стоп-сигнал. Під час патрулювання було виявлене адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, а саме керування транспортним засобом, у якого був порушений режим роботи зовнішніх світлових приладів. На місці зупинки позивачу повідомлено посаду, звання та прізвище поліцейського та причину зупинки. Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позивачу роз'яснено. Доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом, на якому не був порушений режим роботи зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) до моменту його зупинки на вимогу поліцейського, позивачем у відповідності до ст. 268 КУпАП на місці розгляду справи не надано. Справу розглянуто в присутності позивача, постанову оголошено негайно після розгляду справи, копію постанови позивач отримав на місці розгляду справи.

Згідно з висновками суду першої інстанції, позивач дійсно керував транспортним засобом з непрацюючим габаритним ліхтарем, оскільки усував ці несправності. Тому відповідач вважає, що відсутні підстави для подальших висновків щодо безпідставності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним п.п. 31.4.3 «а» ПДР України.

Враховуючи викладене, вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання, призначеного на 18.04.2019, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 06 лютого 2017 постановою серії АР №813873 інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кириченко Юлії Сергіївни позивача - ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом, в якому в обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідачем протиправно, необґрунтовано та безпідставно, порушуючи його права та охоронювані законом інтереси, за відсутності жодних доказів провини, складено оскаржувану постанову Серії АР №813873 від 06 лютого 2017.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про правомірність спірної постанови.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення Серії АР №813873 від 06 лютого 2017, інспектором роти № 3 батальйону ПП в м. Кременчук Кириченко Ю.С. встановлено, що 06.02.2017 о 22 год. 04 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 210990-20 д.н.з ВІ4695СЕ в м. Кременчук Полтавської області, вул. Першотравнева 41/3, з порушенням режиму роботи зовнішніх світлових приладів, а саме: не горів правий стоп - сигнал, чим порушив п.31.4.3 «а» Правил дорожнього ружу України (а.с.6).

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно з п.п. «а» п. 31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а саме порушення позивачем п.п.31.4.3 "а" ПДРУкраїни, відповідно до якого кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вчинив всі передбачені чинним законодавством дії, на які він посилається в апеляційній скарзі, такі як повідомлення позивачу на місці зупинки посади, звання та прізвища поліцейського та причину зупинки; роз'яснення позивачу його прав.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, фактично позивача було притягнуто до відповідальності за те, що в автомобілі під його керуванням «не горів правий стоп - сигнал».

Між тим, колегія суддів зауважує, що ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.п. 31.4.3 розділу 31 Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Отже, Правила дорожнього руху не забороняють експлуатацію транспортного засобу з такими несправностями.

Тобто, при винесенні оскаржуваної постанови від 06.02.2017 відповідачем неправильно встановлено обставини справи.

Посилання відповідача в оскаржуваній постанові та в апеляційній скарзі на підпункт "а" пункту 31.4.3. ПДР України в даному випадку колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначений пункт правил передбачає відповідальність за переобладнання транспортного засобу таким чином, що внаслідок цього змінюється кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів, що вцілому не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу.

В свою чергу, щодо випадків, коли під час руху виникає така несправність як "не горить правий стоп - сигнал", то це врегульовано пунктом 31.5 правил: у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Повна заборона подальшого руху може бути лише у випадках, коли у темну пору доби не горять лампи усіх фар чи задніх габаритних ліхтарів (пункт 31.6 Правил).

Щодо випадків несправності одного габаритного ліхтаря, то правила дорожнього руху не забороняють рух транспортного засобу з такою несправністю і не вимагають виконувати вимоги пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

В свою чергу, з наданих позивачем пояснень слідує, що позивач виконав вимоги пунктів 9.9 і 9.11 Правил та в присутності інспектора вказані недоліки усунув, перед виїздом перевірив автомобіль на технічну справність, а несправність могла виникнути під час руху транспорту та ним не була помічена.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що постановою інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кириченко Ю.С. безпідставно притягнуто позивача до відповідальності за порушення пункту п.п.31.4.3"а" розділу 31 Правил дорожнього руху України, оскільки останнім таке правопорушення здійснено не було.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №813873 за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КпАП України, прийнята з порушеннями вимог КпАП України, є безпідставною та необґрунтованою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про її скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кириченко Юлії Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 25.02.2019 року по справі № 540/140/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді З.Г. Подобайло Н.С. Бартош