Справа № 325/1128/17(2-а/325/16/2017)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 325/1128/17(2-а/325/16/2017)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Шальєвої В.А., секретар судового засідання Лащенко Р.В., за участю представника відповідача Леонова В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі

апеляційну скаргу

Міністерства Оборони України

на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 21.12.2017 року в адміністративній справі №325/1128/17(2-а/325/16/2017) (головуючий суддя у 1 інстанції Діденко Є.В., повний текст рішення складено 26.12.2017 року)

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив: визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 та статей 16-163 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 та статей 16-163 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є інвалідом війни 2-ої групи, що підтверджується відповідними документами та у встановленому законодавством порядку звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, проте, рішенням відповідача йому було безпідставно та необґрунтовано відмовлено у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 21.12.2017 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 та статей 16-163 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 та статей 16-163 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин та недоведеність обставин, які мають значення по справі, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 23.08.1985 року по 03.11.1986 року приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, в складі військової частини пп25982, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою Приазовського районного військового комісаріату від 28.09.2016 року № 54.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.10.2015 року та довідки МСЕК серії АВ № 0280987 позивач є інвалідом II групи, що пов`язано із захворюванням, яке особа отримала внаслідок служби в місцях, де велись бойові дії.

Позивачу вперше встановлено 2 групу інвалідності 27.09.2011 року за загальним захворюванням (довідка МСЕК серії АД № 170165 від 27.09.2011 року).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 3030 від 14 серпня 2015 року позивачу встановлено причину захворювання, яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

20.05.2016 року позивач звертався до військового комісаріату з заявою про призначення йому грошової допомоги, проте Міноборони України 08 липня 2016 року № 52 повернуло документи ОСОБА_1 на доопрацювання, через те, що ним не надано документів, які свідчать про причини і обставини поранення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 року визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання ОСОБА_1 поданих на розгляд документів, і зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи для призначення одноразової грошової допомоги.

Листом від 03.07.2017 року № 116/14/5/2345 Міністерство оборони України повторно розглянувши документи ОСОБА_1 , відмовило йому у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про обставини поранення.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем було необґрунтовано та безпідставно прийнято рішення про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи, оскільки при прийняття Міністерством оборони України оскаржуваного рішення, не конкретизовано і не визначено, які саме документи (їх назву, обсяг, порядок і підстави отримання), повинен надати позивач для підтвердження ним причин і обставин поранення, що унеможливлює виконання наведених відповідачем вимог і суперечить принципу правової визначеності. Також суд першої інстанції зазначив, що наданий позивачем до відповідача пакет документів ( копія військового квитка, довідки МСЕК, довідки Приазовського районного військового комісаріату від 28.09.2016 року № 54, витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 3030 від 14 серпня 2015 року, архівна довідка МО РФ від 31.01.2017 року) в сукупності достатньо свідчать про те, що поранення позивач отримав під час проходження військової служби у країні, де велись бойові дії і жодних відомостей про вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або що поранення є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, надані документи не містять.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі по тексту - Закон №2232).

Відповідно до ст.41 Закону №2232 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі по тексту - Закон №2011).

Зокрема, розділом 2 Закону №2011 встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Частиною другою статті 16 Закону №2011 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб від 28 травня 2008 року №499 (далі по тексту - Порядок №499) (в редакції на час встановлення позивачу інвалідності) встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

14 січня 2014 року набрав чинності Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (далі по тексту - Порядок №975), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 2 Постанови №975 встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, що зазначена у довідці МСЕК.

Так, позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки останній не надав відповідачу документ, який свідчить про обставини поранення.

Згідно п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Вказаний перелік є обов`язковим, будь-яких виключень не містить.

З синтаксичного аналізу абзацу шостого вказаної норми вбачається, що визначений в п.11 Порядку №975 документ повинен по-перше свідчити саме про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), і тільки потім (зокрема, в тому числі) про те, що таке поранення не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

З аналізу вказаної норми вбачається, що тільки за наявності довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності (тобто про стан здоров`я особи) та документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) можливо прийняття відповідною військово-лікарською комісією постанови щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

Колегія суддів вважає, що причинний зв`язок встановлюється між причинами (обставинами) отримання поранення та наслідками такого поранення (захворювання). Та без наявності відомостей про причини отримання поранення неможливо встановлення причинного зв`язку стану здоров`я особи, а відтак і встановлення права особи на отримання одноразової грошової допомоги.

Так в матеріалах справи відсутні військово-облікові документи, які містять будь-які відомості у позивача щодо отримання ним поранень, а тим більше обставин отримання поранень.

Також позивачем та його представником ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження звернення позивача до медичних установ з приводу отриманих поранень як у період проходження служби так і з дати встановлення 2 групу інвалідності і по теперішній час.

У висновку спеціаліста Мелітопольського міжрайонного відділення Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи №18 від 02.07.2015 року зазначено, що у позивача є множинні вогнепальні осколкові поранення голови, верхніх кінцівок (контузія головного мозку 1986 р.), наслідком яких стали шкіряні рубці в зазначених анатомічних областях, що в подальшому призвело до розвитку: «стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді після травматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІІ ст., прогресуючого перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базілярні), мнестичним зниженням., емоційно вольовою нестійкістю, астеновегетативним синдромом, спино-церебральною атаксією, мозочкові-анактичним синдромом. Після травматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-анактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом».

Водночас є не зрозумілим, з якими подіями (обставинами) встановлений причинний зв`язок наявних у позивача поранень, якщо відсутні докази (документальні відомості) про будь-які події (обставини), внаслідок яких могли бути отримані такі поранення.

Саме висновок №18 від 02.07.2015 року був врахований Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №3030 від 14 серпня 2015 року.

Колегія суддів вважає не доведеним позивачем факт отримання ним під час військової служби будь-яких поранень. Позивачем та його представником ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), інших доказів на підтвердження отримання описаних вище поранень у період проходження військової служби, та в матеріалах справи такі докази відсутні. А відтак, відповідачем правомірно відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних відносинах, приймаючи рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Законом №2262 та Порядком №975, а відтак таке рішення не належить скасуванню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи а неправильно застосовані норми матеріального права, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства Оборони України на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 21.12.2017 року в адміністративній справі №325/1128/17(2-а/325/16/2017) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення дій задовольнити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 21.12.2017 року в адміністративній справі №325/1128/17(2-а/325/16/2017) скасувати.

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 10 квітня 2019 року, в повному обсязі постанова складена 15 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя В.А. Шальєва