Справа № 520/11596/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

16.04.2019 р. справа №520/11596/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представника позивача - Ковальчук Т.О.,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "М-БМК"
до Державної фіскальної служби України
проскасування рішень, зобов'язання зареєструвати податкові накладні, -

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "М-БМК" (далі за текстом - Товариство, ТОВ, заявник, платник), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про 1) визнання протиправним і скасування рішення ДФС України в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову у такій реєстрації від 05.07.2017 р. №16626/39344344/2, 2) визнання протиправним і скасування рішення ДФС України в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову у такій реєстрації від 05.07.2017 р. №16627/39344344/2, 3) зобов'язання зареєструвати виписану Товариством з обмеженою відповідальністю "М-БМК" (ідентифікаційний код - 39292197) податкову накладну №8 від 23.06.2017 р., 4) зобов'язання зареєструвати виписану Товариством з обмеженою відповідальністю "М-БМК" (ідентифікаційний код - 39292197) податкову накладну №9 від 16.06.2017 р., 5) зобов'язання подати звіт про виконання рішення суду.

Підставами позову є доводи про те, що спірні податкові накладні були оформлені правильно, виписані у зв'язку з настанням визначеної законом події. Всі необхідні пояснення з приводу обставин проведення господарської операції були надані контролюючому органу після зупинення реєстрації податкових накладних. Наголошував, що контролюючий орган не мав підстав для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Відповідач, ДФС України, правом на подання письмового відзиву на позов не скористався.

Дослідивши приєднані до справи докази, суд установив такі обставини спору.

Товариством була складена податкова накладна №9 від 16.06.2017 р. на суму поставки 257.725,44 грн. (у т.ч. ПДВ - 42.954,24 грн.)

За твердженням заявника названа податкова накладна була складена за подією фізичної передачі товару (металоконструкцій) контрагенту - покупцю.

03.07.2017 р. названа податкова накладна була направлена заявником засобами телекомунікаційного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом - Єдиний реєстр).

03.07.2017 р. реєстрація податкової накладної була зупинена.

15.06.2018 р. (тобто по минуванню року від дати складання податкової накладної) заявником до контролюючого органу було подано повідомлення №2 з поясненнями для продовження процедури реєстрації податкової накладної.

Рішенням ГУ ДФС у Харківській області в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову у такій реєстрації (далі за текстом - Комісія ГУ ДФС) №804832/39344344 від 20.06.2018 р. було відмовлено у реєстрації податкової накладної №9 від 16.06.2017 р.

Рішенням ДФС України в особі Комісії з питань розгляду скарг (далі за текстом - Комісія ДФС України з питань розгляду скарг) №16627/39344344/2 від 05.07.2018 р. скарга Товариства на рішення Комісії ГУ ДФС №804832/39344344 від 20.06.2018 р. була відхилена.

Товариством була складена податкова накладна №8 від 23.06.2017 р. на суму поставки 541.643,20 грн. (у т.ч. ПДВ - 90.273,87 грн.).

За твердженням заявника названа податкова накладна була складена за подією фізичної передачі товару (металоконструкцій) контрагенту-покупцю.

03.07.2017 р. названа податкова накладна була направлена заявником засобами телекомунікаційного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом - Єдиний реєстр).

03.07.2017 р. реєстрація податкової накладної була зупинена.

19.06.2018 р. заявником до контролюючого органу було подано повідомлення №3 з поясненнями для продовження процедури реєстрації податкової накладної.

Рішенням ГУ ДФС у Харківській області в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову у такій реєстрації (далі за текстом - Комісія ГУ ДФС) №811365/39344344 від 22.06.2018 р. було відмовлено у реєстрації податкової накладної №9 від 16.06.2017р.

Рішенням ДФС України в особі Комісії з питань розгляду скарг (далі за текстом - Комісія ДФС України з питань розгляду скарг) №16626/39344344/2 від 05.07.2018 р. скарга Товариства на рішення Комісії ГУ ДФС №811365/39344344 від 22.06.2018р. була відхилена.

До відносин, які склались на підставі установлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку обтяжений обов'язком здійснити реєстрацію виписаної податкової накладної в Єдиному реєстрі.

При цьому, за загальним правилом п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України податкова накладна має бути складена особою за подією, яка настала раніше, а саме: або за датою зарахування коштів від покупця на банківський рахунок (за датою оприбуткування коштів у касі) або за датою відвантаження товарів (надання послуг, передання робіт).

У силу п. 2001.3 ст. 200 Податкового кодексу України платник податків має право зареєструвати у Єдиному реєстрі податкову накладну, грошові зобов'язання по податку за якою не перевищують залишку коштів на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, якщо сума, визначена відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Процедура зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі передбачена приписами Порядку ведення єдиного реєстру податкових накладних (затверджено постановою КМУ від 29.12.2010 р. №1246 із змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок №1246), приписами Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість (затверджено постановою КМУ від 16.10.2014 р. №569 із змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок №569), приписами Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (затверджений постановою КМУ від 21.02.2018 р. №117; далі за текстом - Порядок зупинення реєстрації №117), приписами Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (затверджений постановою КМУ від 21.02.2018 р. №117; далі за текстом - Порядок роботи комісій №117), приписами Порядку розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (затверджений постановою КМУ від 21.02.2018 р. №117; далі за текстом - Порядок розгляду скарг №117).

Так, п. 21 Порядку зупинення реєстрації №117 визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Оцінивши аргументи учасників справи, суд з'ясував, що у даному випадку подія зарахування коштів відсутня. За твердженням заявника спірні податкові накладні були складені за подією відвантаження товарів.

Разом із тим, судом виявлено, що відносно податкової накладної №9 від 16.06.2017 р. на суму поставки 257.725,44 грн. (у т.ч. ПДВ - 42.954,24 грн.) відсутній доказ на підтвердження обставини відвантаження товару саме 16.06.2017р., позаяк до матеріалів справи приєднана копія видаткової накладної №85 від 15.06.2017 р. Відтак, податкова накладна підлягала виписуванню саме 15.06.2017 р., а не 16.06.2017 р., коли поставки товару не відбувалось.

Окрім того, суд бере до уваги, що згідно з видатковою накладною №85 місцезнаходження постачальника, тобто позивача - м. Чугуїв, Щорса, б.57, корпус Е. Ця ж адреса значиться і в декларації з ПДВ за червень 2017 р.

Але при цьому, товарно-транспортна накладна №ПН-253 від 15.06.2017 р. містить зовсім іншу адресу навантаження товару, котра не співпадає з офіційним місцезнаходженням Товариства (а саме: м. Харків, вул. Свистуна, б. 11).

До того ж видаткова накладна №85 складена не керівником Товариства, а іншою особою - комірником. Документів про існування трудових відносин із цією особою платник до контролюючого органу не подав.

Отже, податкова накладна №9 від 16.06.2017 р. була складена Товариством безпідставно, за відсутності події відвантаження товару 16.06.2017 р., а тому не підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі через дефект походження.

Окремо суд ураховує, що пояснення з приводу події виникнення податкових зобов'язань 15.06.2017 р. з приводу поставки товару за видатковою накладною №85 були надані платником до контролюючого органу лише 15.06.2018 р. поза межами строку у 365 днів, що суперечить п. 15 Порядку зупинення реєстрації №117.

Відносно податкової накладної №8 від 23.06.2017 р. на суму поставки 541.643,20 грн. (у т.ч. ПДВ - 90.273,87 грн.) подія відвантаження товару підтверджується видатковою накладною №87 від 23.06.2017 р. Згадана видаткова накладна №87 містить адресу місцезнаходження постачальника, тобто позивача - м. Чугуїв, Щорса, б. 57, корпус Е. Ця ж адреса значиться і в декларації з ПДВ за червень 2017р.

Але при цьому, товарно-транспортна накладна №ПН-269 від 23.06.2017 р. містить зовсім іншу адресу навантаження товару, котра не співпадає з офіційним місцезнаходженням Товариства (а саме: м. Харків, вул. Свистуна, б. 11).

До того ж видаткова накладна №87 складена не керівником Товариства, а іншою особою - комірником. Документів про існування трудових відносин із цією особою платник до контролюючого органу не подав.

Між тим, ч. 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» чітко визначено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Тому у разі підписання первинного документа (у даному випадку - видаткової накладної) не керівником ТОВ, а іншою особою, платник податків повинен подати до контролюючого органу документ про повноваження такої іншої особи та документ про найм.

Проте, таких документів заявник ані до Комісії ГУ ДФС, ані до ДФС України в особі Комісії з розгляду скарг не подавав.

Посилання позивача на подання звітності за формою 1-ДФ судом відхиляються, адже видаткові накладні №85 та №87 не містять реєстраційного номера облікової картки платника податків комірника, а податкова звітність не містить прізвища, імені та по-батькові комірника.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що у тексті позову Товариство висловлює незгоду з прийняттям контролюючим органом рішення про зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі, однак, вимог про скасування такого рішення не заявляє.

Також у позові Товариство стверджує, що рішення №804832/39344344 від 20.06.2018 р. та №811365/39344344 від 22.06.2018 р. були прийняті ДФС України в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову у такій реєстрації, хоча у дійсності такі рішення ДФС України взагалі не приймались.

З матеріалів справи слідує, що перелічені рішення були видані іншим контролюючим органом - ГУ ДФС у Харківській області в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову у такій реєстрації.

Ці рішення Комісії ГУ ДФС у Харківській області є діючими і станом на момент вирішення судом спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що рішення ДФС України в особі Комісії з питань розгляду скарг №16626/39344344/2 від 05.07.2018 р. та №16627/39344344/2 від 05.07.2018 р. з приводу розгляду скарг платника на рішення Комісії ГУ ДФС у Харківській області №804832/39344344 від 20.06.2018 р. та №811365/39344344 від 22.06.2018 р. про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 16.06.2017 р. та №8 від 23.06.2017 р. узгоджуються як з фактичними обставинами об'єктивної дійсності (в частині відсутності події поставки товару 16.06.2017 р.), так і з обсягом поданих платником документів та наведених аргументів (неподання документу про виникнення трудових відносин з комірником, котрий і виписав видаткові накладні №85 та №87 та повноваження комірника на виписування первинних документів у зносинах між юридичними особами).

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення заявлених Товариством вимог.

Стосовно вимог до ДФС України про зобов'язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі суд зазначає, що у процедурі реєстрації податкових накладних ДФС України як владний суб'єкт може діяти в особі: 1) безпосередньо ДФС України у порядку п. 20.2 ст. 20 Податкового кодексу України як адміністратор Єдиного реєстру податкових накладних; 2) в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації у порядку ст. 201 Податкового кодексу України; 3) в особі Комісії з розгляду скарг у порядку ст. 56 Податкового кодексу України.

Так, згідно з п. 18 Порядку зупинення реєстрації №117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Відповідно до п. 19 Порядку зупинення реєстрації №117 комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Скасування судом рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі призводить до автоматичного виникнення у контролюючого органу обов'язку повернутись до вирішення питання з приводу реєстрації складеної платником податкової накладної з прийняттям відповідного рішення у порядку п. 22 Порядку зупинення реєстрації №117, де указано, що рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

При цьому, таке рішення Комісією ДФС регіонального рівня чи Комісією ДФС України має бути прийнято з урахуванням показника залишку коштів платника на рахунку в СЕА ПДВ.

Наостанок, суд звертає увагу сторін по справі, що рішення суду у цій справі за жодних обставин не легітимізує господарської діяльності платника податків, не виключає можливості скоєння платником податків як податкових правопорушень, так і інших протиправних діянь, не обмежує повноважень відповідного тероргану ДФС України з приводу контролю за податковою дисципліною, позаяк предметом доказування у цьому спорі є виключно обставини наявності чи відсутності визначених законом підстав для нереєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Проведеним судовим розглядом не встановлено факту порушення оскарженими рішеннями охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин у галузі податкової справи, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 5.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. ст. 95 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 17 квітня 2019 року.

Суддя Сліденко А.В.