Справа № 741/1927/18
Суддя: Киреєв О. В.
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 741/1927/18
Провадження № 2-а/741/6/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 22 березня 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

позивача та відповідача,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП № 4 Носівського відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 8 грудня 2018 року в м. Носівка Чернігівської області по вул. Вокзальна він керував автомобілем «ВАЗ-21113», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та був зупинений працівниками Носівського відділення поліції з тих підстав, що у його автомобілі не працювало освітлення заднього номерного знака. Поліцейський ОСОБА_2 повідомив, що відносно нього (позивача) буде складена постанова про накладення адміністративного стягнення. На прохання поліцейського ОСОБА_2 він (позивач) предявив останньому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Утримуючи у себе зазначені документи поліцейський ОСОБА_2 пішов до службового автомобіля та без його (позивача) присутності виніс постанову. Йому (позивачу) не було повідомлено про початок розгляду справи, не було ознайомлено з правами та обовязками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Він (позивач) не предявив поліцейському поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки зазначений поліс предявляється лише при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при скоєнні ДТП, чого в даному випадку не було. З цих підстав він (позивач) вважає постанову безпідставною та незаконною.

ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову серії ДПО18 № 881317 від 8 грудня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав, пояснив, що 8 грудня 2018 року у вечірній час під час несення служби ним був помічений автомобіль «ВАЗ-21113», який рухався без освітлення заднього номерного знака. У звязку з цим зазначений автомобіль був зупинений. Свідки, які були запрошені, підтвердили факт несправності освітлення заднього номерного знака у автомобілі, яким керував позивач. Цей факт не заперечував і сам позивач, але з автомобіля не виходив, не спостерігав, що саме робили свідки біля його автомобіля, відмовився усунути несправність на місці зупинки, говорив: «Пишіть що хочете, я буду оскаржувати». При перевірці документів позивач не предявив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді 425 грн. за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 881317 від 8 грудня 2018 року (а.с. 4) вбачається, що 8 грудня 2018 року о 19 годині 35 хвилин в м. Носівка Чернігівської області по вул. Вокзальна ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-21113», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в якому у темну пору доби задній номерний знак не освітлювався, не предявив для перевірки поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив відповідно пункти 30.2, 2.1 «ґ» ПДР України.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У позовній заяві та судовому засіданні позивач зазначив, що не надав на вимогу інспектора поліції страхового полісу тому, що водій зобов'язаний надати поліс лише у випадках, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, чого в даному випадку не було.

Частинами 1, 2 ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 7 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Пунктами 9-10 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 36 КУпАП встановлено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення діяв у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не надано доказів на підтвердження його доводів про те, що відповідачем не було дотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, не ознайомлено його з правами та обовязками, а тому суд визнає їх надуманими та необґрунтованими.

Суд звертає увагу на ті обставини, що:

- права та обовязки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також положення ст. 63 Конституції України, зазначені в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, яку позивач отримав, про що свідчить його підпис у графі постанови «копію постанови мною отримано»;

- в оскаржуваній постанові не міститься зауважень щодо недотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення чи порушення його прав при розгляді;

- позивач свідомо ігнорував процес підготовки справи до розгляду та сам розгляд справи, з автомобіля не виходив, не спостерігав та не цікавився тим, як поліцейські та свідки оглядали його транспортний засіб з підстав відсутності освітлення заднього номерного знака, що підтверджується поясненнями відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Аналогічне положення закріплено в п. 2.1 «ґ» ПДР України.

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Проте, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов'язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 2.4 «а» ПДР України до обовязків водія транспортного засобу входить зупинитись на вимогу поліцейського та надати для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що 8 грудня 2018 року о 19 годині 35 хвилин в м. Носівка Чернігівської області по вул. Вокзальна позивач керував автомобілем «ВАЗ-21113», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в якому у темну пору доби задній номерний знак не освітлювався, тобто з порушенням п. 30.2 ПДР України.

Таким чином, на думку суду у відповідача були достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, при цьому саме існування цієї обставини і зумовило виникнення в поліцейського права на реалізацію повноважень вимагати в ОСОБА_1 пред'явлення ним поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законами України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію», «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 9, 222, 245, 258, п. 1 ч. 1 ст. 293 КУпАП, ст.ст. 77, 243-246, 255, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, суд, -

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, до начальника СРПП № 4 Носівського відділення Ніжинського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 881317 від 8 грудня 2018 року, - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Киреєв