Справа № 824/983/18-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 квітня 2019 року

Київ

справа №824/983/18-а

адміністративне провадження №К/9901/10025/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.11.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі № 824/983/18-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

10.04.2019 на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.11.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019.

У 2018 році товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід» звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № від 22.09.2018 в частині застосування до позивача штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 2458,02 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.11.2018 залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019, позов задоволено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з 16.06.2018 року змінило юридичну адресу та переведено на облік до Чернівецької ОДПІ (за основним місцезнаходженням). З липня 2018 року позивач зобов'язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за новим місцезнаходженням до Головного управлінням ДФС у Чернівецькій області.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід» подано до податкового органу звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації застрахованих осіб) та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів згідно яких задекларовано до сплати єдиного внеску за червень 2018 р. в сумі 15619,28 грн, за липень 2018 р. в сумі 17160,93 грн, за серпень 2018 р. в сумі 15350,32 грн.

Проте, позивачем допущено у платіжних дорученнях №137, №136 від 20.07.2018 року, №170, №171 від 02.08.2018 року помилку, а саме зазначено розрахунковий рахунок № 2410 та орган доходів і зборів - Сторожинецьке відділення ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області при сплаті єдиного внеску за липень 2018 року, замість рахунку Головного управління ДФС у Чернівецькій області №2412.

На підставі заяви позивача від 20.08.2018 року сплачені кошти єдиного соціального внеску у сумі 17164,95 грн. були перераховані 19.09.2018 року на рахунок Головного управління ДФС у Чернівецькій області.

Проте, 22.09.2018 Головне управління ДФС у Чернівецькій області прийнято рішення № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 2458,02 грн.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що допущені позивачем помилки при оформленні реквізитів платіжних доручень та зарахування коштів на інший рахунок, не можуть бути підставою для застосування штрафу, адже за заявою позивача кошти були перераховані на рахунок Головного управління ДФС у Чернівецькій області. Також позивач вчасно здійснив платіж зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за липень 2018 року, а кошти в розмірі 17164,95 грн. зараховані до Державного бюджету України у визначений законом строк.

Головне управління ДФС у Чернівецькій області не погодившись з судовими рішеннями, звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.11.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі №824/983/18-а, в якій просить Суд скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідн з пунком 2 частиною п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №824/983/18-а є вимога про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.09.2018 № у розмірі 2458,02грн.

Отже, рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.11.2018 та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі №824/983/18-а - не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.11.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі № 824/983/18-а.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова