Справа № 620/818/19
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року Чернігів Справа № 620/818/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Демусенко А.С.,

представника відповідачів Ананка Ю.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "ФІНН 9" до Головного управління ДФС у Чернігівській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, Державної фіскальної служби України, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Чернігівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 12.02.2019 №1074793/37887047, рішення Комісії Державної фіскальної служби України з питань розгляду скарг від 01.03.2019 №12151/37887047/2 та зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 26.12.2018 №726, подану Приватним підприємством "ФІНН 9", в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання - 14.01.2019.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме документи, наданні позивачем, складені з порушенням законодавства, а тому відповідачем не дотримано вимог Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, та не наведено конкретної підстави для відмови в реєстрації податкової накладної, поданої позивачем до реєстрації. На думку позивача, оскаржуване рішення є необгрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операцій за податковою накладною, у реєстрації якої відмовлено. При цьому, зазначає, що факт зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у ЄРПН не спростовує ні факту здійснення платником податків господарської операції, ні факту наявності дати виникнення саме першої події, що підтверджується первинними документами, на підставі яких складаються податкові накладні. З огляду на наявність всіх передбачених законодавством документів, якими підтверджується проведення господарської операції між позивачем та контрагентами, комісією ГУ ДФС у Чернігівській області прийнято рішення про відмову у реєстрації, яке залишено без змін Комісією ДФС з питань розгляду скарг, внаслідок чого, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання. Одночасно, встановлено відповідачам 15-денний термін з дня отримання ухвали від 26.03.2019 для подання відзиву на позов.

Представник позивача, в судове засідання не з'явився. Розгляд справи просив провести без його участі.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, надавши відзив та заперечення на відповідь на відзив, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки обставини, на які посилається позивач є необґрунтованими та пояснив, що ПП "ФІНН 9" призупинено в автоматичному режимі реєстрацію податкової накладної від 26.12.2018 №726 відповідно до п.201.16 Податкового кодексу України, оскільки податкова накладна відповідала вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку" та було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Платником податків було надіслано до ГУ ДФС у Чернігівській області повідомлення від 08.02.2019 №18, яким надано копії документів щодо здійснення господарської операції з ТОВ "Сільпо-Фуд", втім, Комісією ГУ ДФС у Чернігівській області в ході перевірки документів, наданих ПП "Фінн 9" до податкової накладної від 26.12.2018 №726 встановлено, що перевізником за даною накладною був ФОП ОСОБА_2 Перевезення здійснювалось автотранспортом ДАФ НОМЕР_2, Рено НОМЕР_1, які згідно даних МВС належать ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Перевізник ФОП ОСОБА_2 найманих працівників не має, виплати за 157 ознакою не здійснював.

Оскільки згідно наявної інформації у перевізника відсутній зареєстрований автотранспорт, який зазначений в наданих копіях ТТН, а також відсутнє придбання транспортних послуг, в т.ч. у фізичних осіб, комісією ГУ ДФС у Чернігівській області визнано надані платником копії документів такими, що складені з порушенням законодавства. В подальшому, оскільки платником податків не було надано копій документів, що підтверджують факт реалізації товарів (робіт, послуг) та/або документи були надані не в повному обсязі, комісією з питань розгляду скарг прийнято рішення від 01.03.2019 №12151/37887047/2, яким скаргу ПП "ФІНН 9" залишено без задоволення, рішення ГУ ДФС у Чернігівській області від 12.02.2019 №1074793/37887047 про відмову в реєстрації податкової накладної від 26.12.2018 №726 - залишено без змін.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

В січні 2019 року ДФС України зупинила реєстрацію податкової накладної від 26.12.2018 №726, складеної Приватним підприємством "ФІНН 9" на операції з реалізації товарів за грудень 2018 року. Підставою зупинення в квитанції від 14.01.2019 про реєстрацію вказано: "Відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 26.12.2018 №726 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена ПН/РК відповідає вимогам п.1.6 п. 1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних". Податковій накладній було присвоєно стан "Заблоковано" (а.с.13).

08.02.2019 для розблокування вказаної податкової накладної засобами електронного зв'язку, позивачем подано "Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено. До повідомленая включено 15 додатків (копії первинних документів на підтвердження реальності поставки) та пояснення стосовно проведеної реалізації.

За результатами розгляду вказаного повідомлення Комісією ГУ ДФС у Чернігівській області прийнято рішення від 12.02.2019 №1074793/37887047 про відмову у реєстрації податкової накладної від 26.12.2018 №726 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підставою відмови вказано: "згідно наявної інформації у перевізника немає зареєстрованого автотранспорту, який зазначений в наданих копіях ТТН, а також відсутнє придбання транспортних послуг, в тч. у фізичних осіб."

Вказане рішення ГУ ДФС у Чернігівській області було оскаржено 20.02.2019 до Комісії з питань розгляду скарг ДФС України в електронному вигляді з вимогою скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Чернігівській області та зареєструвати податкову накладну від 26.12.2018 №726. До скарги було додано копії документів, які, на думку позивача, підтверджують, що перевізник, вказаний в ТТН, законно користувався автотранспортом.

Комісія з питань розгляду скарг рішенням від 01.03.2019 №12151/37887047/2 залишила скаргу без задоволення, а рішення від 12.02.2019 №1074793/37887047 - без змін, вказавши, що відсутні копії документів, що підтверджують факт реалізації товарів (робіт, послуг) та/або документи надано не в повному обсязі.

Вважаючи оскаржувані рішення відповідачів протиправним та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Так, спеціальним законом з питань оподаткування є Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У розумінні пп. 14.1.60 п. 14 ст. 14 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236 "Про Державну фіскальну службу України", є Державна фіскальна служба України.

Так, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України (пп."а", "б" п.185.1. ст.185 Податкового кодексу України). Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно п.187.1. ст.187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1. ст.188 Податкового кодексу України). При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження (п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" (далі - Порядок №1246) податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до п.12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених п.192.1. ст.192 та п.201.10. ст.201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до п.201.1. ст.201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3. і 200-1.9. ст.200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до п.201.16. ст.201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених п.12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (п.13 Порядку №1246).

Аналогічні норми містяться і у пп.201.16.1 п.201.16. ст.201 Податкового кодексу України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 було затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №117).

Відповідно до п.5-7 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показника позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Згідно п.10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Відповідно до п.12, п.13 Порядку №117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 14 Порядку №117 визначено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, який включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до п.15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у п.14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у п.14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис","Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (п.16 Порядку №117).

Згідно п.18-21 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до п.15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до пп.4 п.13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

ДФС України були визначено Критерії ризиковості платника податку та погоджено їх Мінфіном України, про що свідчить інформація на офіційному веб-сайті ДФС України від 13.11.2018 (Критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій), перелік показників та коефіцієнтів, що визначають позитивну податкову історію платника податку, визначені у відповідності до п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2018 №117.

Як вбачається зі змісту квитанції, контролюючим органом було сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку". Водночас, у вищевказаній квитанції фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН (а.с.13).

Так, згідно п.1.6. Критеріїв, комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;

платник податку зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців;

платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 та абзацу першого п.49.2 і п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 та п.46.2 ст.46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

З системного аналізу наведених вище положень вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Втім, у квитанції фіскальним органом не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку документів, які на думку контролюючого органу, необхідно подати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надіслано до відповідача повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленій податковій накладній та пояснення, згідно яких, ПП "ФІНН 9" реалізовувало ТОВ "Сільпо-Фуд" цукор за РН-00929 від 26.12.2018 на суму 233 199,91 грн. Цукор придбано у ПП "Еверест". Для доставки було укладено договір перевезення з ФОП ОСОБА_2, автомобіль ДАФ 4226. Оплата послуги доставки проведена 02.01.2019. З постачальником розрахунки проведено 18.01.2019. Документи, що підтверджують фактичність поставки додаються (а.с.14).

Разом з тим, Комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, незважаючи на вищевказане повідомлення позивача та додані до нього документи, підтверджуючі факти, викладені у повідомленні, прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з вказаного рішення, останнє не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства. Також вказано, що згідно наявної інформації, у перевізника немає зареєстрованого автотранспорту, який зазначений в наданих копіях ТТН, а також відсутнє придбання транспортних послуг, в т.ч. у фізичних осіб.

Отже, в рішенні не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, а тому на думку суду, відповідачем не дотримано вимог Порядку №117 та не наведено конкретної підстави для відмови в реєстрації податкової накладної, поданої позивачем до реєстрації.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

А отже, зважаючи на наявність у позивача документів, які свідчать про реальність проведення господарської операції між позивачем та його контрагентом, та на те, що таких документів достатньо на думку суду, відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення від 12.02.2019 №1074793/37887047 і задоволення позовних вимог ТОВ "ФІНН 9" у цій частині.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення Комісії Державної фіскальної служби України з питань розгляду скарг від 01.03.2019 №12151/37887047/2 суд зазначає наступне.

Відповідно до п.27 Порядку №117 рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Розгляд скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - комісії контролюючих органів), про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - скарга) здійснюється комісією ДФС з питань розгляду скарг, яка є постійно діючим колегіальним органом ДФС, за участю уповноваженої особи Мінфіну.

Скарга подається платником податку в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Платник податку може додавати до скарги пояснення та копії документів, які підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній/ розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена.

За результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає рішення щодо скарги, яке реєструється службою діловодства ДФС та надсилається платнику податку з урахуванням вимог, визначених п.56.23 ст.56 Кодексу.

За результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає одне з таких рішень: задовольняє скаргу та скасовує рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; залишає скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін; залишає скаргу без розгляду.

За результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає рішення щодо скарги, та надсилає його платнику податку у строк, визначений п.56.23 ст.56 Кодексу, в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Рішення комісії ДФС з питань розгляду скарг не підлягає подальшому адміністративному оскарженню та може бути оскаржене в судовому порядку.

Скарга, копії документів, подані під час її розгляду, документи, отримані комісією ДФС з питань розгляду скарг, а також рішення, прийняте за результатом її розгляду, зберігаються у ДФС відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Судом встановлено, що 20.02.2019 позивачем в електронному вигляді подано скаргу на рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригуванкя в Єдиному реєстрі податкових накладних з вимогою скасувати рішення комісії контролюючого органу та зареєструвати податкову накладну. Позивачем у скарзі зазначено причини незгоди з рішенням контролюючого органу, а саме: вказаний в ТТН перевізник ФОП ОСОБА_2 наймав перевізника ФОП ОСОБА_3, який є власником тягача ДАФ НОМЕР_2. Тобто у перевізника є право використовувати автотранспорт, який зазначений у ТТН. До скарги було додано копії 17 документів, які, в тому числі, підтверджували, що перевізник, вказаний в ТТН, законно користувався автотранспортом (документи містяться в матеріалах справи, зокрема копія договору оренди транспортного засобу від 05.01.2018 №05/01/2018, свідоцтва реєстрації транспортного засобу ДАФ НОМЕР_2 та приціпа до нього).

Отже, до скарги від 20.02.2019 на рішення про відмову в реєстрації податкової накладної від 12.02.2019 №1074793/37887047 були додані також і документи, які підтверджують, що перевізник мав законні підстави користуватись вказаним автомобілем, зокрема, копії договору оренди автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

За результатами адміністративного розгляду скарги на рішення від 12.02.2019 №1074793/37887047 Державною фіскальною службою України винесено рішення від 01.03.2019 №12151/37887047/2 про залишення скарги без задоволення та рішенім комісії ДФС без змін з підстав (які вибираються з довідника) відсутності копії документів, що підтверджують факт реалізації товарів (робіт/послуг) та/або документи надано не в повному обсязі.

Проте, в рішенні №12151/37887047/2 не зазначено, яких саме документів не вистачає, щоб підтвердити факт реалізації товару, для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, а отже, відповідачами не дотримано вимог положень Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 та не наведено конкретної підстави для відмови в реєстрації податкової накладної, поданої позивачем до реєстрації.

Суд приймає до уваги ту обставину, що рішення від 01.03.2019 № 12151/37887047/2 є похідним від оскаржуваного рішення від 12.02.2019 №1074793/37887047, яке визнано судом протиправним та скасовано, а тому також підлягає скасуванню.

Щодо зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану позивачем податкову накладну від 26.12.2018 №726, суд зазначає наступне.

Реалізація суб'єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень ч.2 ст.19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов'язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Так, у відповідності до абз.3 п.10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Так, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. В свою чергу, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, в тому числі, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

З системного аналізу вищевикладеного вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на приписи пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29.12.2010 №1246 (Порядок №1246), якими передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених п.12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, нормами Податкового кодексу України та Порядку №1246 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та зазначення дати її реєстрації.

У даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану позивачем податкову накладну, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v.UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ст.6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v.the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п.1 ст.6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п.1 ст.6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v.Croatia), заява № 58112/00, п.45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v.Croatia), заява № 48778/99, п.25, ECHR 2002-II)".

Суд також враховує, що чинним законодавством покладено на Комісію обов'язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано права вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, "свобода розсуду" фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану позивачем податкову накладну від 26.12.2018 №726 і задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позовні вимоги ТОВ "ФІНН 9" підлягають задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне присудити його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Чернігівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 12.02.2019 №1074793/37887047.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України з питань розгляду скарг від 01.03.2019 №12151/37887047/2.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 26.12.2018 №726, подану Приватним підприємством "ФІНН 9", в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання - 14.01.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь Приватного підприємства "ФІНН 9" 1 921,00 грн (тисячу дев'ятсот двадцять одна гривень) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач - Приватне підприємство "ФІНН 9" (вул. Інструментальна, 7-а, м.Чернігів, 14-37, ).

Відповідач-1 - Головне управління ДФС у Чернігівській області (вул.Реміснича, 11, м.Чернігів, 14000, ).

Відповідач-2 - Державна фіскальна служба України (пл.Львівська, 8, м.Київ, 04053, ).

Повне рішення суду складено 16 квітня 2019 року.

Суддя Л.О. Житняк