Справа № 243/1340/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року справа №243/1340/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., Геращенка І.В., за участю секретаря судового засідання - Святодух О.Б., позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Семібратової Д.О., діючої за довіреностю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2019 року у справі № 234/1340/19 (головуючий суддя І інстанції - Пронін С.Г., складене у повному обсязі 27 березня 2019 року у м. Слов'янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський роти № 3 Батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Терещенко Руслан Васильович про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський роти № 3 Батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Терещенка Руслана Васильовича про:

- визнання дії щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 505258 від 10 лютого 2019 року протиправними;

- скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 505258 від 10 лютого 2019 року та закриття провадження по адміністративній справі (а.с. 1-5).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 61-62).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2019 року у справі № 234/1340/19 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що при винесені спірної постанови порушено права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП.

Рядовим поліції не надано до огляду позивачу сертифікат та інші документи, які підтверджують, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів справний та пройшов перевірку.

Зазначила, що суд першої інстанції жодного разу не написав правильно номеру свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки у своєму рішенні.

Вважає, що наданий відповідачем відеозапис не є безперервним, в порушення норм діючого законодавства.

Крім того, апелянтом зазначено, що відповідачем не надано жодного доказу наявності знаку 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху».

Зазначила, що технічні дані щодо показників швидкості, отримані в ручному режимі, за допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів не можуть використовуватись на підтвердження обставин скоєння правопорушення, тому спірна постанова підлягає скасуванню (а.с. 66-70).

Позивач в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги , надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на неї, який надано до канцелярії суду 17 квітня 2019 року.

Третя особа в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 10 лютого 2019 року поліцейським роти № 3 Батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Терещенко Русланом Васильовичем, який є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ, на виконання своїх владних повноважень винесена постанова НК № 505258 по справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 грн.

Як вбачається зі спірної постанови, 10 лютого 2019 року о 12 годині 27 хвилин позивач, керуючи автомобілем Suzuki S*4 державний номер НОМЕР_1 рухалась із швидкістю 78 км. на годину, чим на 28 км. на годину перевищила дозволену у населеному пункті швидкість руху, що було зафіксовано засобом вимірювальної техніки TruCam LTI 20/20 № ТС 000747, чим порушила п. 12.4 ПДР.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийнятої спірної постанови.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказам у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП - якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно до вимог п. 7 розділу VІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженою Наказам МВС України від 06 листопада 2015року № 1376, посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову - поліцейський роти № 3 Батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Терещенко Руслан Васильович; дату розгляду справи - 10 лютого 2019 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа - ОСОБА_1; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, п. 12.4 ПДР; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 122 КУпАП); прийняте по справі рішення - застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог пп. «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачі у справі зобов'язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 № ТС000747, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 79 км/год. о 12годині 23 хвилини (а.с. 34). В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі зазначено, що позивач 10.02.2019 року о 12год. 27 хв. вже рухалась в населеному пункті м. Словянськ по вулиці Криворізська біля будинку 83 зі швидкістю 78 км. на годину, чим перевищила встановлене обмеження швидкості руху на 28 км/ годину ( а.с.33).

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012 (а.с. 36).

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/112175, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 30 жовтня 2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 за номером ТС000747 , яким було зафіксовано перевищення ОСОБА_1 швидкість руху,- є придатним до застосування (а.с. 53).

Необхідно зазначити, що можливість використанняЛазерного вимірювача швидкості « LTІ 20/20 TruCam» виробництва LaserTechnologyInc. США також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних Дія експертного висновку поширюється на зразки експертизи, зокрема із заводським номером ТС 000747 , та діє до 27.09.2021 року (а.с. 38-39).

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов'язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Доводи апелянта, що відповідачем не надано доказів наявності знаку 5.70 « фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» судом не приймаються, оскільки про зазначені обставини позивач в позовній вимозі не зазначала та судом першої інстанції вони не аналізувались.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/12175 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000747 до застосування.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Процедуру провадження у справі про адміністративне правопорушення визначає Кодекс України про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 222 якого органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, до яких відносяться правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 цього кодексу, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Як встановлено ч. 4 ст. 258 цього кодексу у випадках, передбачених частиною другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази у тому числі встановлення правомірності використання засобу лазерної вимірювальної техніки, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а відтак позиція суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є правильною.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що ненадання позивачу сертифікатів на лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000747 під час розгляду справи не спростовують правомірність його використання та не є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Крім того, посилання позивача на відсутність знаку 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» ні в якому разі не нівелює можливість перевищення учасниками дорожнього руху максимально допустимої швидкості руху.

Що стосується наявності в справі інших свідоцтв про повірку вимірювальної техніки та різне зазначення швидкості руху, суд апеляційної інстанції бере до уваги номер свідоцтва про повірку саме на прилад ТС 000747, який використався для виміру швидкості під час руху позивача та швидкість, яка зазначена на час фіксування правопорушення в спірній постанові, а саме 78 кілометрів на годину.

Крім того, суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на порушення вимог Наказу Департаменту патрульної поліції № 100 від 03 лютого 2016 року «Про затвердження інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозаписів з них», з огляду на наступне.

Наказом Департаменту поліції № 625 від 15 квітня 2018 року «Про скасування наказів», скасовано Наказ Департаменту патрульної поліції № 100 від 03 лютого 2016 року «Про затвердження інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозаписів з них».

При цьому, посилання апелянта на постанову Кабінету Міністрів України № 833 від 10 листопада 2017 року «Про функціонування системи фіксації адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі» є необґрунтованим, оскільки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі, вважає, що спірна постанова відповідача прийнята правомірно, а відтак рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2019 року у справі № 234/1340/19- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції прийнята 17 квітня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова