Справа № 440/767/19
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/767/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та стягнення коштів, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 нарахованої відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 компенсацій втрати частини доходів у сумі 363836,80 грн протиправними та стягнення компенсації втрати частини доходів у сумі 363836,80 грн, зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення у триденний строк з дня набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 по справі №816/453/18 зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії на підставі постанова Апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2011 у справі №22а-3655/2011 за період з 28.10.2005 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 27.10.2009 та з 28.10.2009 по 22.11.2017. Вказане рішення суду набрала законної сили 14.05.2018. Однак у визначенні чинним законодавством строки компенсація втрати доходів у сумі 363836,80 грн відповідачем не виплачена, а тому підлягає примусовому стягненню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

29.03.2019 до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, питання компенсації громадянам страти частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати визначенні Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 01.02.2001. Пунктом 7 вказаного Порядку встановлено, що компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати. оскільки виплата пенсії ОСОБА_1 здійснювалась відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", компенсація має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету Украйни. Законами України "Про Державний бюджет на 2013", Бюджетним кодексом на 2014 рік, "Про Державний бюджет на 2015 рік" зазначено, що відсутні кошти на вказані виплати. Законами України "Про Державний бюджет на 2016 рік", "Про Державний бюджет на 2017 рік", "Про Державний бюджет на 2018 рік" та "Про Державний бюджет на 2019 рік" вказані виплати взагалі не передбачено. У зв'язку з чим компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії буде виплачена позивачу за наявності бюджетного фінансування.

За змістом частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто у порядку письмового провадження, у зв'язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.18 у справі №816/453/18 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського ОУПФ України Полтавської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії. Визнано протиправною відмову Полтавського ОУПФ України в Полтавській області у виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії. Зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії на підставі постанова Апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2011 у справі №22а-3655/2011 за період з 28.10.2005 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 27.10.2009 та з 28.10.2009 по 22.11.2017.

Вказане рішення набрало законної сили 14.05.2018.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 13.06.2018 відкрито виконавче провадження №56591830 на підставі виконавчого листа, виданого 05.06.2018 Полтавським окружним адміністративним судом у справі №816/453/18.

На виконання рішення суду від 05.03.2018 у справі №816/453/18 Полтавським ОУПФ України в Полтавській області проведено нарахування суми компенсації втрати частини доходів у розмірі 363836,80 грн.

15.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, у якій просив провести виплату компенсації за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 в сумі 363836,80 грн.

Відповідач своїм лисом від 14.09.2018 №582/Д-14 повідомив позивача про те, що виплату нарахованої суми компенсації буде проведено за наявності фінансування.

Не погоджуючись із такою відповіддю субєкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Аналогічні положення містяться у пункті 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

У відповідності до підпунктів "а", "ж" пункту 9 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, виплату доплат, надбавок, підвищень до пенсій, додаткових пенсій, встановлених законом; компенсацію дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (перевищення видатків над доходами, у тому числі з урахуванням резерву коштів Пенсійного фонду України).

Кабінетом Міністрів України 22.08.2018 ухвалено постанову №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Пунктом 2 цієї постанови визначено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Згідно з пунктом 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Пунктами 3-5 названого Порядку визначено, що боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Спір у цій справі стосується виконання відповідачем рішення суду про зобов'язання пенсійного органу виплатити ОСОБА_1 суму компенсації за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії.

У зв'язку з цим, суд зауважує, що право позивача на отримання компенсації за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати пенсії захищене судом в межах розгляду справи №816/453/18.

Ухвалення судом ще одного рішення про стягнення відповідних виплат не призведе до відновлення прав позивача. Натомість у такому випадку матиме місце порушення принципу юридичної визначеності, адже одні й ті самі відносини будуть вирішені двома різними по суті судовими рішеннями.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

А відповідно до частини першої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень, а у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством.

Зокрема, частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

А згідно з частинами першою та восьмою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.18 у справі №520/11829/17.

Спірні відносини не є релевантними тим, що були розглянуті Європейським судом з прав людини у справі "Кечко проти України", адже у останній Суд розглядав питання щодо невиплати заявнику надбавки, передбаченої законом, у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань, а порушення статті 1 Протоколу 1 до Конвенції констатовані у зв'язку із застосуванням національними судами ретроспективної дії закону.

З огляду на вищевикладене, позивач, вважаючи що діями відповідача порушено його права у сфері публічно-правових відносин, скористався своїм правом на звернення до адміністративного суду з цим позовом і його право на таке звернення жодним чином не може бути обмежено.

Разом з цим, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

Позивач від сплати судового збору звільнений як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії, що підтверджено копією посвідчення серії А №157280с.

Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, підстави для встановлення судового контролю відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та стягнення коштів, зобов'язання вчинити певні дії повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко