Справа № 2340/4069/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4069/18 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Епель А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Ватутінське комунальне виробниче підприємство «Водоканал» звернулося до суду з даним позовом, в якому просить визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.06.2018: № Форма «Р» за платежем частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до відповідного, яким визначено суму грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями (+ збільшення; - зменшення;) в розмірі + 44 550 грн 00 коп.; та № Форма «ПС» за платежем частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до відповідного, яким нараховано суму за штрафними (фінансовими ) санкціями (штрафами) 1870 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення прийняті за результатами перевірки, яка проведена з порушенням вимог Податкового кодексу України, крім того, наголошує, що висновки перевірки, викладені в акті перевірки щодо сплати чистого прибутку, не відповідають вимогам чинного податкового законодавства, не встановлюють та не відображають повно, всебічно та об'єктивно дійсних обставин нарахування та сплати такого виду податку, згідно норм та вимог Податкового кодексу України. Зазначає, що податковим органом при проведенні перевірки не враховано, що позивачем суму податку на прибуток за 2017 рік було сплачено, однак зараховано до обласного бюджету і лише за відповідним зверненням перераховано до місцевого бюджету.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що оскарження дій контролюючих органів при проведенні перевірок може мати місце лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки, тобто, саме на етапі допуску до перевірки суб'єкт господарювання може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення державного контролю (нагляду) щодо себе. Суд зауважив, що контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки, отже, посилання позивача на протиправність дій відповідача при проведенні перевірки є безпідставними.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначені ст.7 Податкового кодексу України з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. При цьому, сам порядок відрахування встановлений рішенням органу місцевого самоврядування не може бути застосований до підприємства комунальної власності, щодо відрахування частини чистого прибутку. Крім того, вказує, що розрахунок штрафних (фінансових) санкцій взагалі суперечить вимогам пп. в) п.137.5 ст.137 Податкового кодексу України в частині подання платником річної податкової звітності з податку на прибуток підприємств, а сплата чистого прибутку не є грошовим зобов»язанням.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду представник відповідача до суду не прибув, в свою чергу, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 27.04.2018 по 29.05.2018 на підставі наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 16.04.2018 №740 та направлень на перевірку від 26.04.2018 №771/23-00-14-010 та №733/23-00-13-0409 відповідачем відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 75, 77, 82 Податкового кодексу України та плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2018 рік, проведена документальна планова виїзна перевірка Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 з урахуванням п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 05.06.2018 № №226/23-00-14-0107/24359125, в якому встановлено, зокрема, що за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 КВП «Водоканал» не декларувало частину чистого прибутку, що підлягає сплаті до бюджету Ватутінської міської ради.

Перевіркою повноти визначення частини чистого прибутку, що підлягає сплаті до бюджету Ватутінської міської ради за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, встановлено його заниження за півріччя 2016 року на суму 9050 грн 00 коп., 1 квартал 2017 року на суму 700 грн 00 коп., півріччя 2017 року на суму 2900 грн 00 коп., 3 квартали 2017 року на суму 14550 грн 00 коп., 2017 рік на суму 44550 грн 00 коп. та завищення за 3 квартали 2016 року на суму 90580 грн 00 коп.

Відповідно до п. 14 рішення Ватутінської міської ради Черкаської області від 27.01.2015 №69-3/VI «Про міський бюджет на 2015 рік», п. 14 рішення Ватутінської міської ради Черкаської області від 30.12.2015 №5-1/VІІ «Про міський бюджет на 2016 рік», п. 15 рішення Ватутінської міської ради Черкаської області від 29.12.2016 №25-4/VІІ «Про міський бюджет на 2017 рік» встановлено норматив відрахування частини чистого прибутку у розмірі 5 відсотків чистого прибутку підприємствами комунальної власності.

Підприємства комунальної власності сплачують частину чистого прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за рік та наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності у строки, встановлені для сплати податку на прибуток підприємств.

Відтак, перевіркою встановлено, що позивачем порушено вимоги вищевказаних рішень Ватутінської міської ради Черкаської області, в результаті чого занижено частину чистого прибутку, що підлягає сплаті до бюджету Ватутінської міської ради.

На підставі акта перевірки від 05.06.2018 № №226/23-00-14-0107/24359125 Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийняті податкові повідомлення - рішення від 26.06.2018 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до відповідного» у сумі 44550,00 грн, та № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем «частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до відповідного» у сумі 1870,00 грн.

Позивач, вважаючи, що висновки перевірки не відповідають фактичним обставинам, а прийняті за результатами її проведення рішення суперечать вимогам чинного законодавства України, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів перед судом правомірність своїх дій та рішень, проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не згодна з огляду на наступне.

Так, згідно з пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків, у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Отже, оскільки контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки, посилання позивача в обґрунтування позову на протиправність дій відповідача при проведенні перевірки та складанні за її результатами акту є безпідставними.

Водночас, пунктом 2 статті 327 Цивільного кодексу України встановлено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

При цьому п.п. 29 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься встановлення для підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, розміру частки прибутку, яка підлягає зарахуванню до місцевого бюджету, що вирішуються на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно п. 35 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу визначено, що до доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад належить, зокрема, частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до бюджету, в порядку, визначеному відповідними місцевими радами.

Відрахування до місцевих бюджетів частини чистого прибутку (доходу) комунальними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями здійснюється відповідно до порядку та нормативів, визначених Верховною Радою Автономної Республіки Крим, відповідними місцевими радами.

Як наголошувалось вище, відповідно до п. 14 рішення Ватутінської міської ради Черкаської області від 27.01.2015 №69-3/VI «Про міський бюджет на 2015 рік», п. 14 рішення Ватутінської міської ради Черкаської області від 30.12.2015 №5-1/VII «Про міський бюджет на 2016 рік», п. 15 рішення Ватутінської міської ради Черкаської області від 29.12.2016 №25-4/VІІ «Про міський бюджет на 2017 рік» встановлено норматив відрахування частини чистого прибутку у розмірі 5 відсотків прибутку підприємствами комунальної власності.

Вказаними рішеннями Ватутінської міської ради Черкаської області встановлено, що частина чистого прибутку зараховується на відповідний рахунок з обліку надходжень до загального фонду міського бюджету, відкритий в управлін6ні Державної казначейської служби України у м. Ватутіному. Підприємства комунальної власності сплачують частину чистого прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за рік та наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності у строки, встановлені для сплати податку на прибуток підприємств.

При цьому, у разі відсутності порядку та нормативів відрахування частини чистого прибутку (доходу) комунальними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затверджених відповідними місцевими радами, відрахування до місцевих бюджетів частини чистого прибутку (доходу) комунальними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями не здійснюється.

Форму Розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 16 травня 2011 року №285.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

Тобто, частина чистого прибутку визначається за результатами фінансово-господарської діяльності, розраховується за правилами бухгалтерського обліку та формою розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та декларується і сплачується у строк та в порядку, передбачені для податку на прибуток підприємств.

Таким чином, порядок сплати частини чистого прибутку (доходу) встановлюється Кабінетом Міністрів України, а форма розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджетів за результатами щоквартальної діяльності, встановлюється ДПА України.

Отже, державні унітарні підприємства та їх об'єднання визначають частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, згідно із формою розрахунку, яка затверджена Державною податковою службою, та подають її до органу державної податкової служби, на який покладено контроль за справлянням цього платежу, протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) періоду.

Разом з тим, обов'язок подавати до податкового органу відповідні розрахунки, передбачений наказом Державної податкової адміністрації України від 16 травня 2011 року №285, не поширюється на державні та комунальні підприємства, які здійснюють сплату частину прибутку до бюджету у розмірах, установлених відповідними місцевими радами.

Враховуючи те, що встановлений обов'язок щодо сплати частини чистого прибутку суб'єктами господарювання до бюджету не є грошовим зобов'язанням в розумінні Податкового кодексу України, встановлена статтею 126 Податкового кодексу України відповідальність платників податків, зборів (обов'язкових платежів) у вигляді штрафу не поширюється на сплату зазначеного платежу.

Строки сплати частини прибутку, встановлені пунктом 2 Порядку №138, відповідають строкам сплати податку на прибуток, однак, подання держпідприємствами розрахунків частини прибутку здійснюється за формою, визначеною наказом Державної податкової адміністрації України від 16 травня 2011 року №285 однак, відповідальність за їх несплату Податковим кодексом України не передбачена.

Колегія суддів зазначає, що частина прибутку (доходу), що сплачується до місцевого бюджету підприємствами, перелік та розмір яких встановлений рішеннями місцевої ради - хоча і є обов'язковим до сплати цими підприємствами, не включено до переліку загальнодержавних чи місцевих податків і зборів (обов'язкових платежів), визначеного статями 9 та 10 Податкового кодексу України, а тому вказаний платіж не є податковим зобов'язанням.

Враховуючи це, а також норми статті 126 Податкового кодексу України, згідно з якою у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, у відповідача не було законних підстав для застосування штрафних санкцій, оскільки платіж (частина прибутку (доходу), що відраховується державними (комунальними) підприємствами до бюджету, не є податковим зобов'язанням, хоча декларування та сплата цього платежу здійснюється у порядку, передбаченому для податку на прибуток підприємств, а контроль за його відрахуванням покладено на Державну фіскальну службу згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету».

Наведене свідчить про те, що позивачем не було допущено порушення вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а отже відсутні підстави для застосування санкцій передбачених статтею 126 Податкового кодексу України.

Згідно нормативно визначених податковим законодавством понять «грошове зобов'язання» та «податкове зобов'язання», частина чистого прибутку, хоча і є обов'язковим платежем для державних унітарних підприємств та їх об'єднань, однак не є податковим платежем у розумінні Податкового кодексу України. Відтак, з огляду на те, що цей платіж не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків, то встановлена статтею 123 Податкового кодексу України відповідальність платників податків, зборів (обов'язкових платежів) у вигляді штрафу не поширюється на сплату зазначеного платежу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №822/2400/17, від 01.08.2018 року у справі №826/19797/16, ухвалі Верховного Суду від 31.01.2019 року у справі №806/3439/17

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з»ясуванні обставин, що мають значення для справи, та з помилковим застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а також неповне з'ясування усіх обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги наведене, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ними витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, а саме 8810,00 грн.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 січня 2019 року - скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 26.06.2018 № та №.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» (20250, Черкаська обл., м. Ватутіне, вул. Європейська,1, ) судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 8810,00 (вісім тисячі вісімсот десять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

О.В. Епель