Справа № 2340/4403/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4403/18 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року (місце ухвалення: місто Черкаси, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Черкасиобленерго» звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування вимоги № 5748-17 від 07.09.2018 р.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що існування недоїмки позивачем не заперечується, а положення законодавства щодо винесення вимоги на суму недоїмки є імперативними.

Факт скасування вимоги в частині нарахування штрафу та пені апелянт заперечує тим, що мораторій на задоволення вимог кредиторів не зупиняє виконання боржником поточних зобов'язань та зобов'язань зі сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, тому і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 19.03.2019 р. за вх. № 10345, у якому позивач зазначає, що перебуває у процедурі банкрутства (стадія розпорядження майном), відтак в силу вимог ухвали господарського суду Черкаської області від 14 травня 2004 року (справі № 01/1494), якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, та положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 р. № 2343-XII (далі - Закон № 2343), в редакції, відповідній даті зазначеної ухвали, підстави для нарахування позивачу штрафу та пені відсутні.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 18.04.2019 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 07 вересня 2018 року Головним управлінням ДФС у Черкаській області винесено вимогу щодо сплати суми недоїмки, штрафу та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № Ю-5748-17, згідно з якою на підставі ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування» до позивача (Монастирищенський район електричних мереж, як структурного підрозділу) застосовано штраф у розмірі 230719, 14 грн. та нараховано пеню у розмірі 47942, 76 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначений статтею 9 Закону № 2464.

Абзац перший частини сьомої цієї статті передбачає, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Статтею 10 Закону № 2464 встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 2 статті 11 Закону № 2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Разом з цим, протиправність спірного рішення податкового органу позивач доводить тією обставиною, що ПАТ «Черкасиобленерго» перебуває у процедурі банкрутства.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 14 травня 2004 року у справі № 01/1494 порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ «Черкасиобленерго» (згодом ПАТ «Черкасиобленерго»), одночасно із прийняттям якої введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а. с. 8).

Відповідну інформацію у загальному доступі містять також відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У справі № 823/2240/17, ухвалюючи постанову від 11.09.2018 р., Верховний Суд у подібних правовідносинах прийшов до висновку, що вирішуючи питання того, в якій редакції має бути застосований Закон 2343 до спірних правовідносин, суди мають враховувати норму пункту 1-1 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22 грудня 2011 року № 4212-VI, відповідно до якої положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

У даній справі суд касаційної інстанції висловив позицію, що у межах спірних відносин постанова Господарського суду про визнання позивача банкрутом відсутня, справа про його банкрутство порушена до набрання чинності Законом № 2343 в новій редакції, а відтак застосуванню підлягає цей закон в редакції до 19 січня 2013 року.

В той же час, положення частини 4 статті 12 Закону № 2343 (в редакції, чинній до 19 січня 2013 року та на час введення мораторію) визначали абсолютну заборону на застосування під час мораторію всіх санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому санкції за невиконання грошових зобов'язань не нараховуються в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення.

Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині протиправності спірної вимоги щодо нарахування позивачу штрафу та пені.

Водночас судом першої інстанції було залишено поза увагою, що у спірну вимогу відповідачем включено також суму, власне, недоїмки, у розмірі 68527, 37 грн. (а. с. 7).

У відповідності до абз. 3 ч. 2 Р. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. № 449 (далі - Інструкція), сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно абз. 3 ч. 3 Р. VI Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Зважаючи на те, що існування недоїмки сторонами по справі не заперечується, колегія суддів приходить до висновку, що прийняття відповідачем вимоги на суму недоїмки у розмірі 68527, 37 грн. є правомірним.

Відтак доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом в цій частині приймаються в якості належних.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

Відповідно до ст. 139 КАС України наявні також підстави для перерозподілу судових витрат наступним чином.

Позивачем було заявлено позовну вимогу майнового характеру на загальну суму 347189, 27 грн.

Відтак за подання позову 02 листопада 2018 року сплаті підлягав судовий збір у розмірі 5207, 84 грн.

Пропорційна частина позовних вимог, що залишились задоволеними за наслідками апеляційного перегляду, склала 278661, 90 грн./347189, 27 грн.=0, 8.

З огляду на наведене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 5207, 84 грн.*0, 8=4166, 27 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року в частині задоволення позовних про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Черкаській області № Ю-5748-17 від 07 вересня 2018 року щодо сплати недоїмки у розмірі 68527, 37 гривень (шістдесят вісім тисяч п'ятсот двадцять сім гривень 37 копійок) скасувати.

В цій частині у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» відмовити.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року залишити без змін.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (, місцезнаходження: 18002, місто Черкаси, вулиця Гоголя, 285) з Головного управління ДФС у Черкаській області (, місцезнаходження: 18002, місто Черкаси, вулиця Хрещатик, 235) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4166, 27 гривень (чотири тисячі сто шістдесят шість гривень 27 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 18.04.2019 р.)