Справа № 580/850/19
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року справа № 580/850/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Паламаря П.Г.,

за участю секретаря Трегулова Б.Л.,

представника позивача ОСОБА_1М.(за ордером),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд за підписом адвоката ОСОБА_1, подана позовна заява від імені ОСОБА_3 (20705, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) (далі позивач) до Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235; ) (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги від 08.11.2018 № Ф-1273-51 про сплату боргу з єдиного соціального внеску в сумі 15819,54 грн.

15.04.2019 перейдено до розгляду справи у письмове провадження.

В обґрунтування позовних вимог, представником позивача зазначено, що грошові зобов'язання, самостійно визначені контролюючим органом у вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1273-51 від 08.11.2018 в розумінні норм податкового законодавства, вважаються неузгодженими та відповідно, не набули статусу податкового боргу. Щодо наявності недоїмки на підставі облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів - інтегрованої картки платника податків станом на 31 жовтня 2018 року, то грошові зобов'язання виникають на підставі податкових повідомлення-рішень. За наведених обставин, нарахування відповідачем єдиного внеску та винесення вимоги про сплату боргу є необґрунтованим та протиправним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив що ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 25.01.2008 по18.01.2019, а тому в розумінні норм Закону N 2464 є платником єдиного соціального внеску, як фізична особа - підприємець. Представник зазначив, що в порушення вимог Закону N2464, будучи платником ЄСВ, не сплачував єдиний внесок. Таким чином, утворилася заборгованість, з 01.01.2017 року по 01.09.2018 року з єдиного соціального внеску на загальну суму 15819,54грн. Отже, внаслідок невиконання позивачем вимог ст. 9 Закону № 2464, до моменту припинення підприємницької діяльності) у звязку з чим ГУ ДФС у Черкаській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмку) з єдиного соціального внеску від 08.11.2018 року № Ф-1273-51 в сумі 15819,54грн. Зазначено, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.

В судове засідання представник відповідача не зявився, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке.

Згідно відомостей з єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25.01.2008 року проведена державна реєстрація фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про що свідчить запис від 25.01.2008 року №0004064. Після чого видане свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія В00 №583431.

Відповідно відомостей з єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач припинив свою підприємницьку діяльність за власним рішенням 18.01.2019 року про що свідчить запис №10004064 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

08.11.2018 ГУ ДФС у Черкаській області винесено вимогу № Ф-1273-51 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ в сумі 15819,54грн.

Не погоджуючись з вищевказаною вимогою, позивач звернувся до суду.

Судом також встановлено, що відповідно до інтегрованої картки ФОП ОСОБА_2 за платежем 71040000 «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т. ч. які обрали спрощену систему оподаткування, осіб та які проводять незалежну професійну діяльність» обліковується заборгованість з єдиного соціального внеску, яка сформована за період 2017 - 2018 рік на загальну суму 15819,54грн. в тому числі: недоїмка 8448 грн. - залишок непогашеного боргу за 2017 рік та недоїмка 7371,54 грн. - залишок непогашеного боргу за 3 квартали 2018 року.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями (далі - Закон №2464) платниками єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з нормами частини п'ятої ст. 8 Закону №2464 єдиний внесок для платників зазначених у статті 4 цього Закону встановлено у розмірі 22 відсотка до визначеної ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов'язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Як встановлено судом, згідно відомостей з єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25.01.2008 року проведена державна реєстрація фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, а з 18.01.2019 року припинення державну реєстрацію підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Таким чином, позивач в розумінні норм Закону №2464 до 18.01.2019 був платником єдиного соціального внеску, як фізична особа -підприємець.

На обліку у контролюючому органі фізична особа - підприємець ОСОБА_2 перебуває, як платник податків з 26.01.2008 року (витяг з ЄДРПОУ).

Згідно до п. 65.10.8 ст. 65 Податкового кодексу України (далі ПК України), анулювання чи скасування згідно із законодавством свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження підприємницької або незалежної професійної діяльності, - з дати такого анулювання чи скасування. Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Платники єдиного внеску зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати І сплачувати єдиний внесок (п. 1 частини другої ст. 6 Закону №2464).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 9 Закону №2464).

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону №2464, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (в редакції Закону від 01.01.2017 року) зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону №2464 (в редакції закону з 01.01.2018 року) платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, за 2017 рік позивач повинен був сплачувати єдиний соціальний внесок нарахований календарний рік до 10 лютого наступного року, а протягом 2018 року щоквартально до 20 числа місяця, що настає за кварталом

З 01.01.2017 року мінімальний страховий внесок становив 704грн. на місяць (3200грн.х 22%).

З 01.01.2018 року мінімальний страховий внесок становить 819,06грн. на місяць (3723грн.х 22%).

Отже, з 01.01.2017 року фізичні особи-підприємці зобовязані сплачувати єдиний соціальний внесок не менше 704 грн. щомісячно, що в сукупності становить 8448грн. на рік.

З 01.01.2018 року фізичні особи-підприємці зобовязані сплачувати єдиний соціальний внесок кожного кварталу не менше ніж 2457,18 грн. до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно інтегрованої картки ФОП ОСОБА_2 за платежем 71040000 «Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т. ч. які обрали спрощену систему оподаткування, осіб та які проводять незалежну професійну діяльність» за останнім обліковується заборгованість з єдиного соціального внеску, яка сформована за період 2017 - 2018 рік на загальну суму 15819,54грн. в тому числі: недоїмка 8448 грн. - залишок непогашеного боргу за 2017 рік та недоїмка 7371,54 грн. - залишок непогашеного боргу за 3 квартали 2018 року.

Отже, позивачем належним чином не виконувались вимоги ст. 9 Закону №2464, а саме єдиний внесок не сплачувався за 2017 та 2018 рік (до моменту припинення підприємницької діяльності) у звязку з чим ГУ ДФС у Черкаській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмку) з єдиного соціального внеску від 08.11.2018 року №Ф-1273-51 в сумі 15819,54грн.

Суд не погоджується з тим, що обчислення єдиного соціального внеску контролюючими органи здійснюватися виключно на підставі актів перевірки та зазначає.

Згідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до розділу ч. 2.3 розділу VI «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі -Інструкція), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки).

Згідно з пунктами 3, 4. розділу VI Інструкції, у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та/або борги зі сплати фінансових санкцій, такому платнику надсилається (вручається) вимога про сплату боргу (недоїмки) протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Відповідно до п. 4. розділу VI Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Таким чином, при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки), контролюючим органом дотримано вимоги передбачені Інструкцією, зокрема додатку 7.

Відповідно до ст. 25 Закону №2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Таким чином, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного внеску була визначена на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу, що відповідає положенням Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування».

У звязку із вищевикладеним суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачені позивачем судові витрати не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар