Справа № 420/1624/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1624/19
УХВАЛА
12 квітня 2019 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Генерального прокурора України ОСОБА_2 про визнання протиправним дії та зобовязання скасувати наказ, -
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Генерального прокурора України ОСОБА_2, в якій позивач просить:
- визнати рекомендації конкурсної комісії, підставами яких стала можливість призначення ОСОБА_3, який не тільки не розуміє як виконати рішення суду, а навіть не знає у чому полягають його посадові обовязки, на відповідальну посаду керівника Котовської місцевої прокуратури упереджено - корупційними та такими що винесені передчасно, без всебічного аналізу справи;
- зобовязати Генерального прокурора України ОСОБА_2 негайно скасувати свій наказ №19к від 30.01.2017 року про призначення ОСОБА_4 керівником Котовської місцевої прокуратури.
До позовної заяви позивачем надано:
- копію листа комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Подільської міської ради» вих.55 від 20.02.2019 року на одному аркуші в одному примірнику;
- оригінал довідки про доходи №2887 9956 7688 5887 на одному аркуші в одному примірнику;
- копію ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2018 року по справі №815/1425/17 на одному аркуші у двох примірниках;
- копію супровідного листа Прокуратури Одеської області №19-296-19 вих від 01.02.2019 року на одному аркушів у двох примірниках;
- копію наказу Генеральної прокуратури України №19к від 30 січня 2017 року на одному аркуші у двох примірниках;
- копію листа Верховного суду України вих. №202-1588/0/8-17 від 31.05.2017 року на одному аркуші в одному примірнику.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху, з підстав недодержання вимог ст.160, 161 КАС України.
В ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року позивачу було запропоновано: привести позовні вимоги у відповідності до ч.1 ст.5 КАС України; зазначити особисту офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти у відповідно до п.2 ч.5 ст.160 КАС України; зазначити докази, які підтверджують обставини на які посилається ОСОБА_1 у позовній заяві у відповідності до п.5 ч.5 ст.160 КАС України; зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, та зазначити докази щодо наявності у позивача або інших осіб оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви у відповідності до п.8 ч.5 ст.160 КАС України; надати до позовної зави всі наявні у позивача докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги або зазначити причини, з яких докази не можуть бути подані разом з поданням позовної заяви у відповідності до ч.4 ст.161 КАС України; надати копії усіх доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи у відповідності до ч.1 ст.161 КАС України.
В запереченнях позивач в цілому зазначив:
1. «Означені рекомендації та відповідна заява ОСОБА_3 були єдиною підставою для видання Генеральним прокурором України ОСОБА_2, тобто Відповідачем наказу від 30.01.2017 року №19к про призначення означеної особи керівником Котовської місцевої прокуратури»;
2. «ОСОБА_1 є пересічним громадянином, який отримує єдині доходи у розмірі пенсії за віком, розмір якої менше прожиткового рівня, тому у мене відсутні кошти на інтернет, що ніяк не заважає на моє право на справедливий суд у відповідності до чинного законодавства і Конституції України, що Ви до своєї ганьби і сорому ставите під сумнів»;
3. «У моїй позовній заяві зазначено тільки один доказ бездіяльність та невідповідність обіймаємій посаді керівником Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3, який полягає у злочинному невиконанні ним Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 року по справі №815/1425/17 та ухвало-ганебному нерозумінні ОСОБА_3, незважаючи на свою прокурорську посаду яким чином належить йому як прокурору виконати судову постанову, для чого він звернувся до суду для отримання розяснення, у якому йому було відмовлено»;
4. «У Вашій, шановний ОСОБА_5, зухвало-ганебній ухвалі зазначено: До позовної заяви не надано копії позовної заяви для відповідача. Це на жодний відсоток не відповідає дійсності, тобто є ганебною брехнею, тому що позовну заяву я надав до суду особисто, тому наявність усіх додатків до позову перевірено і засвідчено службовцем суду»;
5. «Зважаючи, що у моєму адміністративному позові обєднані дві вимоги немайнового характеру, тому у відповідності до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли у позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, розмір судового збору за подання мною 2 вимог немайнового характеру має складати: 768,40 * 2 = 1536,8 грн.».
Розглянувши заперечення ОСОБА_1, суд зазначає, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху ухвалою суду від 25.03.2019 року.
Окрім вказаного, суд також зазначає, що відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Основними засадами судочинства є:
1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;
2) забезпечення доведеності вини;
3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;
4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором;
5) забезпечення обвинуваченому права на захист;
6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;
7) розумні строки розгляду справи судом;
8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення;
9) обов'язковість судового рішення.
Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.
Судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних.
За неповагу до суду чи судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.
Відповідно до ст.38 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Судом встановлено, що в поданому позивачем запереченні на ухвалу про залишення позову без руху, ОСОБА_1 зазначив: «зважаючи, що у Ваших діях по незаконному перешкоджанню, мені у доступі до правосуддя, винесенням неправосудних ухвал є певний рецидив (першу таку ухвалу Ви винесли 17.05.2017 року по справі №815/2742/17), тому хочу попередити ОСОБА_3 (саме попередити, а не погрожувати), що друга подібна ухвала буде не тільки оскаржена у встановленому порядку до апеляційного суду, а насамперед, зважаючи її неправосудною, обовязково звернусь до НАБУ з відповідною заявою про вчинення Вами кримінального провадження, яке полягає у винесенні неправосудної ухвали, тобто у кримінальному злочині, передбаченому ч.2 ст.375 Кримінального кодексу України». З викладеного, судом вбачається, що ОСОБА_1 здійснюється тиск, з метою прийняття суддею Стефановим С.О. ухвали про відкриття провадження по справі, не зважаючи на те, що недоліки позовної заяви, які зазначені в ухвалі суду від 25.03.2019 року про залишення позову без руху не усунені.
Частиною четвертою статті 169 КАС передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо:
1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;
2) позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання;
3) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;
4) позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спорів у випадках, в яких законом визначено обов'язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору;
5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;
6) порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу);
7) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;
8) якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, подано суб'єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною п'ятою статті 122 цього Кодексу;
9) у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Наведеною нормою не встановлено такої підстави для повернення позовної заяви, як зловживання процесуальними правами.
Водночас за правилами частини третьої статті 45 КАС якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Відповідно до частини першої статті 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
За частиною другою цієї статті суд з урахуванням конкретних обставин справи може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
За змістом абзацу першого цієї статті суд зазначає, що такий перелік не є вичерпним.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (пункт 9 частини третьої статті 2 КАС України).
Учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини п'ятої статті 44 КАС України).
Суд зазначає, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.
Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії суперечать основним засадами (принципами) адміністративного судочинства, а також його завданню. З огляду на вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 45 КАС.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 14 березня 2019 року по справі №9901/34/19.
Згідно із частиною третьою статті 45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що інформація, яка викладена позивачем в запереченні на ухвалу про залишення позову без руху, викладена ОСОБА_1 з використанням нецензурної лексики, образливо, некоректно з застосуванням лайливих слів в бік суду та жодним чином не може бути врахована судом, як підстава усунення недоліків позовної заяви, а також розцінюється, як здійснення тиску на суддю Стефанова С.О. з метою прийняття ухвали про відкриття провадження по справі та зловживання процесуальними правами, суд вважає необхідним позовну заяву ОСОБА_1 повернути позивачу.
Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись статтями 45, 169, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Генерального прокурора України ОСОБА_2 про визнання протиправним дії та зобовязання скасувати наказ - повернути позивачу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до Пятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов