Справа № 0240/3183/18-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3183/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

16 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року (суддя Дончик В.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що йому, як власнику житлового будинку та нежитлових будівель, відповідач податковими повідомленнями-рішеннями від 17 травня 2018 року №0-0208 та № 0-0280, безпідставно визначив податкове зобов'язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", за податковий період 2017 рік, в сумі 10533,60 грн. та 60345,60 грн., відповідно.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року позовні вимоги позивача задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області №0-0208, №0-0280 від 17.05.2018 року.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши відповідну апеляційну скаргу. У скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи та допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема, апелянт зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими та винесеними з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до Свідоцтва про право власності ОСОБА_2 є власником житлового будинку та нежитлових будівель, розташованих по АДРЕСА_1, загальною площею 942,9 кв.м., житлова площа 101,4 кв.м.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права, розділ "Відомості про об'єкт нерухомого майна" загальна площа житлового будинку та нежитлових будівель складає 942,9 кв. м., з яких 101,4 кв. м. - житлової площа.

Розділ "Відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна" містить наступну інформацію про складові об'єкта: житловий будинок, загальна площа 164,9 кв.м., житлова площа 101,1 кв.м.; будівля овочесховища, загальна площа 48,3 кв.м.; погріб; убиральня; будівлі для утримання сільськогосподарських тварин та птиці, загальна площа 287,5 кв.м.; будівля складу 442,2 кв.м.; огорожа; ворота з хвірткою.

Рішенням Махніської сільської ради Козятниського району Вінницької області №11-09-07 від 14.02.2017 року встановлено на території Махнівської сільської ради податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на 2017 рік.

Пунктом 1 даного Рішення встановлено на території Махнівської сільської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік згідно Додатку №2.

Пунктом 3 цього Рішення передбачено, що база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебуває у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості на 200 кв. метрів.

Згідно Додатку №2 даного Рішення встановлено, що ставка податку (у відсотках до мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня податкового (звітного) року за 1 кв.м бази оподаткування становить:

- для житлової нерухомості: будинки - 2 % (64 грн.), квартири - 2 % (64 грн.), інші види житлової нерухомості, що підлягають оподаткуванню - 2 % (64 грн.);

- інші будівлі - 0,1% (3,2 грн.).

17.05.2018 року ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення №0-0208 та № 0-0280, якими позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 10533,60 грн. та 60345,60 грн., відповідно.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому, доводи відповідача щодо правомірності прийняття оскаржуваних рішеннь суд відхилив, оскільки вони спростовані наданими до справи доказами.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України N71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким, шляхом викладення в новій редакції ст. 266 ПК України, введено новий податок - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування, відповідно до п. п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, стали об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частка.

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

База оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів (п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України).

Положення 266.4.2. пункту 266.4 статті 266 ПК України визначає, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об'єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Судом встановлено, що рішенням Махнівської сільської ради Козятинського району Вінницької області №11-09-07 від 14.02.2018 року встановлено на території Махнівської сільської ради податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

За приписами абзацу «а» підпункту 266.7.1. пункту 266.7 статті 266 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку, зокрема: за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.

Таким чином враховуючи зазначене вище, у разі перебування у власності фізичної особи одного об'єкта нерухомості (житлового будинку) податок обчислюється виходячи із загальної площі такого об'єкта, зменшеної відповідно до податкової пільги, та відповідної ставки податку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунку податкового зобов'язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні №0-0208, відповідач визначив об'єктом оподаткування житловий будинок загальною площею 164,9 кв.м., застосувавши ставку податку 2% від мінімальної заробітної плати. При цьому, вказаний будинок не підлягав до включення як об'єкт оподаткування в силу встановлення Махнівською сільською радою рішення про зменшення бази оподаткування на житлові будинки на 200 кв.м.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно здійснено нарахування податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки податковим повідомленням-рішенням №0-0208.

Крім того, відповідно до розрахунку податкового зобов'язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні № 0-0280, відповідач визначив об'єктом оподаткування "інше", загальна площа об'єкта склала 942,9 кв. м.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності житловий будинок та нежитлові будівлі загальною площею 942,9 кв.м., з яких загальна площа житлового будинку складає 164,9 кв.м. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем безпідставно та повторно включено, під час розрахунку податкового зобов'язання, в загальну площу об'єкту оподаткування 164,9 кв.м., площу житлового будинку, який вже був об'єктом оподаткування в податковому повідомленні-рішенні №0-0208. При цьому судом також встановлено, що відповідачем під час здійснення розрахунку податкового зобов'язання також не вірно обрано ставку податку щодо цієї частини об'єкту оподатквання.

Щодо іншої частини нерухомого майна, що складає загальну площу 942,9 кв.м., то згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права, розділ "Відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна", окрім житлового будинку віднесено: будівля овочесховища площею 48,3 кв.м.; будівлі для утримання сільськогосподарських тварин та птиці, площею 287,5 кв.м. та будівля складу 442,2 кв.м., що, відповідно до рішення Махнівської сільської ради має оподатковуватись за ставкою податку 0,1% від мінімальної заробітної плати.

Згідно розрахунку податкового зобов'язання, під час нарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки податковим повідомленням-рішенням № 0-0280, відповідач застосував ставку податку 2 % від мінімальної заробітної плати, що відповідає ставці податку житлової нерухомості.

Таким чином, з вищенаведеного слідує, що під час розрахунку позивачеві податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки контролюючим органом неправильно визначено об'єкт оподаткування (площу) та неправильно застосовано ставку податку.

Таким чином, підсумовуючи викладене, колегія суддів, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки останній всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є вірними.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.