Справа № 1.380.2019.001836
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001836
з питань забезпечення позову
17 квітня 2019 року м.Львів
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Мричко Н.І., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу та зобовязання до вчинення дій,-
встановив:
ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1Ю.) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Львівській області (надалі ГУ ДФС у Львівській області), в якій просить:
- зобовязати ГУ ДФС у Львівській області зняти з обліку як платника єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та виключити з реєстру страхувальників ОСОБА_1
Одночасно з позовом від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову в адміністративній справі шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 № Ф-2826-52 виданої ГУ ДФС у Львівській області. В обґрунтування заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає про очевидну протиправність оскаржуваного рішення та про настання негативних наслідків для неї. Вказує на те, що з 2004 року вона не є субєктом підприємницької діяльності, відтак у неї відсутні зобовязання зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Зазначає, що ГУ ДФС у Львівській області, звернуло до виконання вимогу про сплату боргу від 08.11.2018 № Ф-2826-52. Державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаної вимоги та винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 Наголошує, що стягнення суми, визначеної у вимозі, можливе за рахунок реалізації її майна, а у випадку скасування судом вказаної вимоги, повернення реалізованого майна буде неможливим.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 2 статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частиною 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Щодо доводів ОСОБА_1 про очевидну протиправність оскаржуваної вимоги від 08.11.2018 № Ф-2826-52, суд зазначає таке. Зі слів ОСОБА_1, з 2004 року така не є фізичною особою підприємцем. На думку суду, наведені доводи не є достатніми для висновку про очевидну протиправність вказаної вимоги, позаяк, згідно з частиною 16 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Отже, правомірність стягнення боргу (недоїмки) на підставі вимоги від 08.11.2018 № Ф-2826-52 в звязку з тим, що ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем, підлягає встановленню під час судового розгляду.
ОСОБА_1 у клопотанні про забезпечення адміністративного позову зазначає, що стягнення коштів на підставі оскаржуваної вимоги, ймовірно, відбудеться за рахунок реалізації її майна. Разом з тим, суду не надано належного доказу на підтвердження обставини наявності у володінні ОСОБА_1 майна, на яке може бути звернуто стягнення. За таких обставин доводи про можливе завдання шкоди майну заявниці стягненням, є необгрунтованим.
Крім того, суд звертає увагу, що на сьогоднішній день існує процедура щодо повернення коштів, сплачених (стягнутих) на користь Державного бюджету України в разі скасування рішення, на підставі яких вони були сплачені, стягнуті.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про вжиття забезпечення позову не підлягає до задоволення.
Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
УХВАЛИВ:
відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу та зобовязання до вчинення дій.
Ухвалу з питань забезпечення позову може бути оскаржено.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення.
Суддя Мричко Н.І.