Справа № 818/1131/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 р.Справа № 818/1131/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Чалого І.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року (головуючий суддя: Прилипчук О.А., судді: Опімах Л.М., Кравченко Є.Д.; м. Суми; ухвала виготовлена 06.02.2019 р. у повному обсязі) по справі № 818/1131/17

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, в якому просив суд: визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області щодо відмови у видачі йому довідки про заробіток судді місцевого суду в розмірі окладу в сумі 48 тис. грн. + доплати за вислугу років, передбаченого ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII (в редакції, що діє з 01.01.2017), та зобовязати відповідача видати вказану довідку.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.05.2017 та надати йому довідку про суддівську винагороду для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, передбачену Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України.

У задоволенні решти - позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.09.2017р. по справі № 818/1131/17 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії повернуто позивачу.

09.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд рішення за виключними обставинами, в якій просить суд:

- скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.09.2017 року по справі № 181/1131/17 за виключними обставинами;

- відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог, що необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку субєктів владних повноважень і зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області видати йому довідку про заробіток судді місцевого загального суду з 1 січня 2017 року із розміру 15 мінімальних заробітних плат з урахуванням доплати за вислугу років за відрахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви, ОСОБА_1 зазначає, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01.09.2017 р. відмовлено у задоволенні вимог позивача до Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області про незаконність видачі позивачу довідки про заробіток судді місцевого суду із розміру 48 тис. грн + доплати за вислугу років, тобто із розміру 15 мінімальних заробітних плат, в порушення вимог ст.ст. 47, 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в діючій на той час редакції, ст.ст. 1, 3, 8, 21, 22 64 Конституції України, яка була необхідна позивачу для перерахунку УПФУ його грошового утримання.

Вказує, що Конституційним Судом України прийнято рішення від 04.12.2018 року № 11-р/2018, яким визнано неконституційними відповідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. і відновлено положення згідно якого посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється з 01 січня 2015 р. в розмірі 15 мінімальних заробітних плат.

На переконання заявника, прийняття Конституційним Судом України вищезазначеного рішення є підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України та задоволення вимог поданої ним заяви.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року, з урахуванням ухвали від 07.02.2019 року про виправлення описки, заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.09.2017 р. по справі №818/1131/17 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - залишено без задоволення.

Судове рішення вмотивовано висновком про те, що вказані заявником обставини, а саме наявність рішення Конституційного суду України від 04.12.2018р. по справі №11-р/2018 не змінюють правового регулювання спірних правовідносин та не доводять факту допущення судом помилки при розв'язанні спору, а тому, підстави для скасування постанови Сумського окружного адміністративного суду від 01.09.2017 р. по справі № 818/1131/17 відсутні.

Не погодившись із судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 р. і задовольнити його вимоги за виключними обставинами в частині визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання відповідача видати довідку про заробіток судді місцевого загального суду з 01.01.2017 р. з розміру окладу в сумі 15 мінімальних заробітних плат, що відповідає 30 прожитковим мінімумам + доплати за вислугу років, передбаченого ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII та перехідних положень до неї, скасувавши рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.09.2017 р.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції п. 1 ч. 2, ч. 5 ст. 361 КАС України. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні заяви з тих підстав, що визнаний рішенням Конституційного Суду України закон втратив свою чинність лише після прийняття цього рішення. Зазначає, що суд першої інстанції фактично розглянув його заяву як за нововиявленими, а не за виключними обставинами, не зважаючи на те, що в подальшому ухвалою суду від 07.02.2019 року судом було внесено виправлення до резолютивної частини ухвали.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у звязку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018р. №11-р/2018 визнані неконституційними відповідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 7.07.2010 р. в редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12.02.2015 р. і відновлено положення, згідно якого посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється з 1 січня 2015 р. в розмірі 15 мінімальних заробітних плат.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018р. по справі №11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Зі змісту постанови Сумського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року встановлено, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій ТУ ДСА в Сумській області щодо відмови у видачі позивачеві довідки про заробіток судді місцевого суду в розмірі 48 тис. грн. + доплати за вислугу років, суд виходив з того, що ОСОБА_1 із такою заявою до відповідача не звертався.

При цьому, правова оцінка доводам сторін щодо наявності або відсутності у позивача права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання судом не надавалась.

Приймаючи рішення у справі, суд виходив виключно з положень Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, та встановивши, що відповідач, всупереч вимогам цього Порядку, не надав ОСОБА_1 на його заяву від 26.05.2017 довідку встановленої форми, а лише направив інформаційного листа від 30.05.2017, дійшов висновку про необхідність зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.05.2017 та надати йому довідку про суддівську винагороду для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, передбачену Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України.

Тобто судове рішення, про перегляд якого за виключними обставинами просить позивач, приймалось на підставі Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 та Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280.

Таким чином, норми, якими керувався Сумський окружний адміністративний суд від 01.09.2017 року при ухваленні спірної постанови Рішенням Конституційного Суду України від 4 грудня 2018 року №11-рп/2018 неконституційними не визнавались.

Крім того, колегія суддів зазначає, що частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій) зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

У Рішенні від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до Конституції України" від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність".

Отже, за змістом статті 152 Конституції України, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

У відповідності до вимог пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про Конституційний Суд України» до повноважень Суду належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частини першої статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Рішенням Конституційного Суду України від 4 грудня 2018 року №11-рп/2018 справа №1-7/2018(4062/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192VІII «Про забезпечення права на справедливий суд» і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином дія частини третьої статті 133 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192VІII «Про забезпечення права на справедливий суд» втратила чинність 4 грудня 2018 року.

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України від 4 грудня 2018 року №11-рп/2018 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 820/2462/17.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року по справі № 818/1131/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 18.04.2019 року