Справа № 140/184/19
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2938/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судових засідань Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року, ухваленого під головуванням судді Ковальчука В.Д. в м.Луцьку в порядку письмового провадження у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі УДВС ГТУЮ у Волинській області, відповідач) про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Трофимюка П.В. про стягнення виконавчого збору від 15.01.2019 у розмірі 16692,00 грн. (ВП № 58090011).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2019 ВП № 58090011 з виконання виконавчого листа № 33/2019, виданого 11.01.2019 Волинським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки Волинського обласного військового комісаріату. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.02.2019р. позов задоволено з тих підстав, що виконання виконавчого листа № 33/2019 від 11.01.2019, щодо якого відкрите виконавче провадження № 58090011, у якому винесена оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору поширюються гарантії держави, визначені Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень від 05.06.2012 № 4901-VI, при цьому, суд звертає увагу, що на вказаний Закон є прямі посилання у Порядках №649 та №20-1.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу. Вважає, що суд при прийняті рішення невірно застосував норми матеріального та процесуального прав. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, в якому відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тими ж доводами, що і викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначає, що виконавчий лист містить вимогу щодо зобов`язання вчинити певні дії, а не стягнення. Тому виконання виконавчого листа здійснюється у відповідності до норм Закону України Про виконавче провадження, а не Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, а тому пункт 3 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII не може бути застосований. Крім того, вважає невиконаними вимоги пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб в частині виплати коштів.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Сторони належно повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, що у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та це знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 15.01.2019 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58090011 з виконання виконавчого листа №33/2019, виданого 11.01.2019 Волинським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки Волинського обласного військового комісаріату.

15.01.2019 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. виніс також постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 58090011, відповідно до якої стягнув з боржника - ГУ ПФУ у Волинській області виконавчий збір в сумі 16692,00 грн.

Копії вказаних постанов було скеровано позивачу згідно із супровідними листами від 15.01.2019 №04-35/205, №04-35/208 та отримані боржником 21.01.2019 за вх. №581/9, №582/9.

Із змісту заявленого позову слідує, що позивач оскаржує постанову державного виконавця про стягнення з нього виконавчого збору, оскільки пенсійним органом в добровільному порядку проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та перерахований розмір пенсії виплачується з дати набрання законної сили рішенням суду 09.01.2019р., а виплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 09.01.2019 здійснюватиметься згідно Порядку №649.

При цьому, постановою КМ України № 649 від 22.08.2018р. затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті ПФ України на цю мету.

Враховуючи наведене, виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.12.2018р в справі №140/2313/18 необхідно здійснювати у встановлений спосіб згідно із вказаним Порядком.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначається Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (Закон №1404-VIII).

Положеннями частини четвертої статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно із частинами п`ятою та шостою статті 26 цього Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно п. 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною четвертою статті 19 Закону №1404-VIII визначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано ні до суду, ні до суду виконавчої служби належних та допустимих доказів наявності правових підстав для закінчення виконавчого провадження №58090011 по виконанню виконавчого листа №33/2019 та відсутності підстав для стягнення виконавчого збору.

Доказів надання державному виконавцю даних про повне виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду по справі №140/2313/18, в тому числі і в частині зобов`язання здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 , що є підставою для закриття виконавчого провадження на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, не надано.

При цьому, суд звертає увагу, що у відповідності до частини п`ятої ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно частин другої-третьої ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У відповідності до частини другої ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Разом з тим, посилання позивача на те, що у відповідності до п. 1 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, судом не приймається до уваги, зважаючи на наступне.

Рішення суду про стягнення коштів та рішенням суду про зобов`язання вчинити певні є різними за своєю природою, тому для таких рішень встановлено і різний порядок виконання.

Так, рішення суду про стягнення коштів виконуються в загальному порядку, що передбачений розділом 7 Закону №1404-VIII, в свою чергу, рішення суду про зобов`язанні вчинити певні дії виконуються в порядку ст. 63 та ст. 75 Закону №1404-VIII. На відміну від рішень судів про стягнення коштів з боржника, при виконанні яких можливе застосування всього передбаченого спектру дії примусового характеру, таких як арешт майна та його продаж, списання коштів з рахунків і тощо, при виконанні рішень, які зобов`язують боржника вчинити певні дії, державний виконавець має право лише перевіряти виконання судового рішення та накладати штрафи у чітко визначених розмірах без права стягнення на майно боржника.

Таким чином, Закон №1404-VIII розділяє поняття рішень про стягнення боргу та виконання рішень про зобов`язання вчинити певні дії (рішення немайнового характеру). У зв`язку із цим, положення про нестягнення виконавчого збору за рішеннями про стягнення періодичних платежів, на яке посилається позивач у своїй позовній заяві та в додаткових поясненнях не розповсюджується на порядок виконання рішень немайнового характеру (зокрема, про зобов`язання вчинити певні дії).

Аналізуючи положення статей 26, 27 Закону № 1404-VIII колегія суддів дійшла висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору, що й було зроблено відповідачем.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд вважає що, незважаючи на те, що боржником є ГУ ПФУ у Волинській області, тобто державний орган, вказаний виконавчий лист містить вимогу щодо зобов`язання вчинити певні дії, а не стягнення. Тому виконання вказаного виконавчого листа здійснюється у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», а не Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Отже, в даному випадку, виконання виконавчого листа не відбувається у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому частина п`ята статті 27 Закону № 1404-VIII не може бути застосована.

Посилання апелянта на необхідність врахування вимог постанови КМУ №649 від 22.08.2018 року «Про порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» при винесенні постанови ДВС від 30.01.2019 року про стягнення виконавчого збору, як на підставу для задоволення позову, суд до уваги не приймає, оскільки дана Постанова уряду регулює в тому числі порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду після набрання чинності саме Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і на його виконання.

Враховуючи, що у встановлений законом строк підтвердження повного виконання позивачем не надано, державним виконавцем правомірно розпочато виконання виконавчого документа та стягнуто виконавчий збір.

Відтак, з наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі К/9901/20317/18 (№703/1115/17) від 12.12.2018 року, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового та не обґрунтованого висновку щодо неправомірності постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТЮУ у Волинській обл. Трофимюка П.В. від 15.01.2019р. про стягнення виконавчого збору ВП №58090011, а відтак заявлений позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Оцінюючи наведені апелянтом доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені в заяві та апеляційній скарзі, були перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, та їм було надано належну правову оцінку. З огляду на викладене, враховуючи положення ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та, відповідно до ст.317 КАС України відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 243, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі №140/184/19 скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 15.04.2019.