Справа № 607/5432/19
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

15.04.2019 Справа №607/5432/19
ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

при секретарі судового засідання Стус К.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії НК №758225 від 24 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 24 лютого 2019 року інспектором поліції винесена постанова серії НК №758225 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Зокрема, йому ставиться у винну те, що він 24 лютого 2019 року о 09 год. 25 хв. на а/д Київ-Чоп керуючи транспортним засобом нібито перевищив встановлене обмеження швидкості руху. З даною постановою не згідний, оскільки викладені у постанові дані не відповідають дійсним обставинам справи та не підтвердженні будь-якими доказами. Вказав, що він не перевищував швидкості руху, яка дозволяється при тих умовах руху. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Вказав, що позов не визнає та просить відмовити у задоволенні. При цьому, звернув увагу, що позивач не заперечує сам факт вчинення правопорушення, а лише зазначає про відсутність підтвердження належними та допустимими доказами. Факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується обставинами викладеними у постанові, відеозаписом події, а також зафіксований на прилад TruCAM LTI 20/20. Вказаний прилад отримав сертифікат, пройшов повірку, відтак є належним та допустимим доказом у

справі. Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 відповідає вимогам документів системи технічного запису інформації, дозволений до застосування, а про його використання було вказано в оскаржуваній постанові. Посилаючись на наведене, просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, зіславшись на доводи викладені у позові. Зазначив, що швидкість руху автомобіля фіксувалась відповідачем за допомогою приладу «TruCam», який працівник поліції тримав у руках на порушення вимог ст. 4 Закону України «Про національну поліцію». Разом з цим, позивач зазначив, що доводи відповідач про те, що це був населений пункт є безпідставними, оскільки дорожнього знаку 5.45 «Початок населений пункт» при вїзді встановлено не було. Факт наявності дорожнього знаку 5.46 «Кінець населеного пункт» не підтверджує факт наявності дорожнього знаку 5.45 при вїзді.

Крім того, будь-яких дорожній знаків про те, що здійснюється фіксація порушень ПДР встановлено не було. Долучена відповідачем фотоінформація лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 не є належним та достовірним доказом, оскільки не містить привязки до місця вчинення даного правопорушення зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Представник Управління патрульної поліції в Рівненській області в судове засідання не зявився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав відзив на позов, просив відмовити у позові.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2018 року поліцейським Управління патрульної поліції у Рівненській області винесена постанова серії НК № 758225 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 24 лютого 2019 року о 09 год. 25 хв. на а/д М -06, 300км., керуючи транспортним засобом перевищив встановлене обмеження швидкості руху, більше як на 20 км./год, а саме на 48 км./год. в населеному пункту «Горбаків» позначеному дорожній знаком 5.45, 5.46, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

Позивач категорично заперечив обставини викладені у постанові, зазначив, що рухався із дозволеною швидкістю руху при даних умовах. При цьому, звернув увагу суду на те, що дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту», на даній ділянці дороги, встановлено не було.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями п. 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

У судовому засідання позивач ствердив, що 24 лютого 2019 року близько 09 год. 25 хв. на а/д Київ-Чоп керував транспортним засобом із дозволеною швидкості руху, при тих умовах руху та будь-яких ПДР не порушував.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису, наданого відповідачем, неможливо встановити, що автомобіль, яким керував позивач, станом на 24 лютого 2019 року о 9 год. 25хв. здійснював рух автомобільною дорогою М-06, 300км., саме у межах дії дорожнього знаку 5.45 яким встановлено обмеження швидкості 50 км/год.

Не містять матеріали справи й підтвердження того, що відповідний дорожній знак був наявний та встановлений до 300 кілометру автомобільної дороги М-06 і до місця зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1

Сам по собі факт наявності дорожнього знаку 5.46 «Кінець населеного пункту» не підтверджує факт наявності дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту».

Вказані відомості відсутні і на схемі організації дорожнього руху, яка долучена відповідачем до відзиву. Більше того, сам факт наявності вказаного дорожнього знаку на схемі жодним чином не підтверджує факт встановлення такого знаку на даній ділянці дороги станом на 24 лютого 2019 року та відповідність його вимогам держстандартів.

Будь-які інші належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які б підтвердили факт порушення позивачем вимог п. 12.4 ПДР, а саме перевищення дозволеної швидкості руху у населених пунктах, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані.

В силу вимог ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду належним та достатніх доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

В силу ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, й показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень та закрити провадження у справі.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов'язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 24 лютого 2019 року серії НК №758225 слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.247, ст.251, 258, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (вул.Глибока Долина,14 м. Тернопіль) до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (вул.С.Бандери,14 а м.Рівне) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №758225 від 24 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, вул.Глибока Долина,14 м.Тернопіль.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, вул.С.Бандери,14 а м.Рівне.

Повне рішення складено 15 квітня 2019 року.

Головуюча