Справа № 663/181/19
Суддя: Пухальський С. В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 663/181/19
Провадження № 2-а/663/17/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

секретаря Радіонової О. Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Ставрост Р. Ю.,

відповідачки Крапівницької Л. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Скадовського районного суду Херсонської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Херсонської області Крапівницької Лариси Іванівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне Управління Держгеокадастру у Херсонській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог якої зазначив, що 07.12.2018 відповідачем винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу за статтею 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а саме: за не усунення вимог припису від 07.11.2018 № 516-ДК/0252Пр/03/01/18 щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Позивач просив скасувати вказану постанову про накладення адміністративного стягнення як таку, що винесена з порушенням, оскільки припис інспектора з вимогою про усунення правопорушення щодо самовільного зайняття земельної ділянки йому не вручався, відсутні докази самовільного зайняття ним земельної ділянки площею 5 га, протокол за результатами якого було винесено постанову складено за його відсутності, без повідомлення про його складання та розгляду справи.

Ухвалою суду від 25.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 17-18).

Ухвалою суду від 19.02.2019 постановлено витребувати у відповідача оригінал протоколу про адміністративне правопорушення від 07.12.2018 № 610-ДК/0297П/07/01/-18 та зі Скадовського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області оригінал постанови про накладення адміністративного стягнення від 07.12.2018 № 610-ДК/0289По/08/01/-18 (а.с. 49-50).

Ухвалою суду від 11.03.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне Управління Держгеокадастру у Херсонській області (а.с. 83-84).

Ухвалою суду від 28.03.2019 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 93-94).

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Ставрост Р. Ю. підтримали позовну заяву з підстав у ній викладених. Також представник позивача висловив сумніви щодо наявності повноважень у відповідачки щодо видачі припису про повернення земельної ділянки та винесення оскаржуваної постанови, про що також зазначив у відповіді на відзив (а.с. 54).

Державний інспектор - Крапівницька Л. І. в судовому засіданні, посилаючись на правомірність винесеної нею постанови, просила відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог, про що також зазначила у відзиві на позовну заяву (а.с. 26-36). Також, просила відмовити у задоволенні вимоги про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Головним Управлінням Держгеокадастру у Херсонській області явку представника в судове засідання не забезпечено, повідомлялися у встановленому законом порядку.

Заслухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності з частинами 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 07.12.2018, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Крапівницькою Л. І., за участю спеціаліста із земельних питань Приморської сільради Кузьменка В. В., у присутності голови ФГ «Арго» ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 6 і 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» проведена перевірка з питання щодо виконання вимог припису від 07.11.2018 № 516-ДК/0252Пр/03/01/-18. Перевірку проведено на території Приморської сільради Скадовського району Херсонської області (за межами населених пунктів). В результаті перевірки встановлено, що на дату проведення повторної перевірки виявлено, що самовільно зайнята земельна ділянка площею 5 га, яка попередньо була засіяна посівами озимого ячменю суцільно із земельною ділянко ФГ «Арго» ОСОБА_1, частково на площі 4 га проведена культивація, а на площі 1 га залишився посів озимого ячменя. У вказаному акті містяться дані про відмову ОСОБА_1 від ознайомлення з ним та його отримання (а.с. 35-36).

Також, 07.12.2018 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Крапівницькою Л. І. видано припис про усунення порушення ОСОБА_1 земельного законодавства та повернення земельної ділянки власнику до 08.01.2019. Підставою для видачі припису стало невиконання припису від 07.11.2018 № 516-ДК/0252Пр/03/01/-18, тобто не усунення самовільного зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5 га, яка була засіяна озимим ячменем суцільно із земельною ділянко ФГ «Арго» ОСОБА_1, (що межує), частково на площі 4 га проведена культивація, а на площі 1 га залишився посів озимого ячменя. Припис надіслано ОСОБА_1 поштовим відправленням 07.12.2018 (а.с. 41).

Вказані обставини також відображені в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.12.2018 № 610-ДК/0297П/07/01/-18, в якому містяться дані про відмову ОСОБА_1 від ознайомлення з ним та його отримання (а.с. 61).

Як вбачається з копії постанови від 07.12.2018 № 610-ДК/0289По/08/01/-18, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Херсонській області Крапівницькою Л. І., розглянувши протокол від 07.12.2018 № 610-ДК/0297П/07/01/-18 встановлено, що голова фермерського господарства «Арго» ОСОБА_1 порушив вимоги статей 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України, а саме: вимоги припису від 07.11.2018 № 516-ДК/0252Пр/03/01/-18 не усунено, на самовільно зайнятій земельній ділянці без кадастрового номеру площею 5 га земель запасу Приморської сільради Скадовського району Херсонської області, яка була засіяна озимим ячменем в одному масиві із земельною ділянко ФГ «Арго», частково на площі 4 га проведена культивація, а на площі 1 га залишився посів озимого ячменя. Вказану постанову надіслано ОСОБА_1 поштовим відправленням 07.12.2018 (а.с. 39).

За змістом частини 3 статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Статтею 188-5 КУпАП встановлена відповідальність за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов'язків.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскаржувана постанова від 07.12.2018 не містить зазначення про докази, які стали підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Не підтверджують вини у вчиненні позивачем самовільного захоплення земельної ділянки копії зображень земельної ділянки (а.с. 46-47), які до того ж не містять даних про місце та дату їх виконання, не дають можливості встановити точне місцезнаходження земельної ділянки.

За вказаних обставин судом не приймаються в якості доказу винуватості позивача за статтею 185-1 КУпАП, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 07.12.2018 № 610-ДК/785/Ап/09/01/18 та протокол про адміністративне правопорушення від 07.12.2018 № 610-ДК/0297П/07/01/-18, оскільки не містять даних, які б поза розумним сумнівом доводили самовільне зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки, а відповідно й невиконання припису в частині усунення порушення земельного законодавства.

Не являється доказом вчинення ОСОБА_1 самовільного захоплення земельної ділянки, копія розпорядження голови Скадовської РДА від 07.07.2003 № 378, на яке посилалася відповідач (а.с. 43).

Доводи сторони позивача в частині складення оскаржуваної постанови та видачі припису не уповноваженою особою є необґрунтованими виходячи з наступного.

Статтею 188 Земельного кодексу України (далі - КК України) передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон) до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання.

Статтею 9 Закону передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом проведення перевірок.

Згідно зі статтею 10 Закону державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

- безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

- давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

- у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

- викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства України;

- передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

- проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

- звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Відповідно до положення про Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що у відповідача були повноваження на проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки, в тому числі видачі припису та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на положення частини 2 статті 9 КАС України, суд позбавлений можливості надавати оцінку щодо правомірності припису від 07.11.2018 № 516-ДК/0252Пр/03/01/-18. До того ж, вказаний доказ відсутній у матеріалах справи, оскільки сторонами не надавався, з приводу його витребування клопотань не заявлялось. Крім того, позивачем на надано доказів оскарження вказаного припису.

Відповідачем не спростовано доводів позивача про невручення йому припису від 07.11.2018.

Доводи позивача щодо порушень його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення того ж дня, коли складено протокол про адміністративне правопорушення без його повідомлення є слушними, оскільки таким чином позивача було позбавлено можливості реалізувати права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Суд звертає увагу, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в тому числі і право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази.

Підсумовуючи вказане, суд приходить до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 185-1 КУпАП.

Тоді як, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

При вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За визначенням частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених позивачем витрат до суду надано договір № 53 від 20.11.2018 про надання правничої допомоги (а.с. 68-73), протокол погодження розміру гонорару і умови його виплати (а.с. 74) та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 45 від 21.01.2019 про оплату послуг адвоката на суму 10 000 грн., розмір яких обґрунтований детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с. 66-67).

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до частини 7 статті 134 КАС України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачкою в судовому засіданні висловлено заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу. Також, нею подано відповідь, в якій висловлено прохання відмовити у стягненні витрат з підстав їх необґрунтованості, зокрема, посилаючись на статті 132, 134 КАС України та статтю 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зазначала, що чинним законодавством не передбачено застосування значення додаткового гонорару адвоката (а.с. 88-90).

При цьому суд звертає увагу, що вище перелічені документи з приводу витрат позивача на правничу допомогу не містять терміну додатковий гонорар, як про те зазначає відповідачка.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, проаналізувавши детальний опис робіт виконаних адвокатом (а.с. 66-67), виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Визначаючи саме такий розмір суд вважає, що надання консультацій, погодження умов надання правничої допомоги та укладення договору, вивчення законодавства, яке регулює спірні правовідносини по справі, підготовки позовної заяви клопотання про витребування доказів та виготовлення копії доказів і їх засвідчення протягом 7 годин 30 хвилин, є надмірним з урахуванням складності справи, а достатнім, на переконання суду, є половина вказаного часу для виконання робіт адвокатом та надання ним послуг в цій частині.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.12.2018 № 610-ДК/0289По/08/01/-18 за статтею 188-5 КУпАП відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Справу про адміністративне правопорушення за статтею 188-5 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Держгеокадастру у Херсонській області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. (п'ять тисяч гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 17.04.2019.

Суддя Пухальський С. В.