Справа № 2040/7132/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Кухар М.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 р. Справа № 2040/7132/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2018, повний текст складено 14.12.18 по справі № 2040/7132/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № 8 від 04.10.2018 та № 8 від 21.09.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області про визначення ОСОБА_1 податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно за 2017 рік від 21.09.2018 року за № 8 в частині визначення податкового зобов'язання в сумі 17366,4 грн.

Визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області про визначення ОСОБА_1 податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно за 2017 рік від 04.10.2018 року за №8 в частині визначення податкового зобов'язання в сумі 29781,41 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ГУ ДФС у Харківській області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 22.05.2018 за № , яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно за 2017 рік у розмірі 58732,91 грн.

В подальшому, Головним управлінням ДФС у Харківській області оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 22.05.2018 на суму 58732,91 грн. скасоване та прийнято податкові повідомлення-рішення про нарахування податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно по нежитловому приміщенню літ. Б-4 та літ. К-1 (АДРЕСА_1), на суму 39436,91 грн. №8 від 21.09.2018 та 19296,00 грн. № 8 від 21.09.2018.

Податкове повідомлення-рішення № 8 від 21.09.2018 відкликане (скасоване) Головним управлінням ДФС у Харківській області у зв'язку із технічною помилкою, та формуване нове повідомлення-рішення № 8 від 04.10.2018, яким нараховано 39708,53 грн. податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно по нежитловому приміщенню літ. Б-4 та літ К-1 (АДРЕСА_1), загальною площею 1353,7 кв. м.

Зазначені податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив до суду.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п. 12.3. ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України).

Приписами п.п. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, база оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки визначається на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або оригінали документів платника податків, які підтверджують право власності на об'єкт нерухомого майна.

За змістом п.п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

У даному випадку спірним питанням є класифікація нежитлової нерухомості позивача та можливість віднесення її до промислових будівель та гаражів відповідно.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та основним видом діяльності за КВЕД - 25.11 є, зокрема, Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій.

Так, у 2017 році позивачу на праві власності належали: нежитлова будівля виробничого будинку літ «Б-4» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1353,7 кв. м (на підставі договору поділу від 13.02.2017 р. № 32, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Ке 80237332; технічний паспорт від 30.01.2017); нежитлова будівля виробничого будинку літ «К-1» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 603 кв. м (на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2014 р. Ке 1405. витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27063129; технічний паспорт від 25.04.2008 р.).

Відповідно до п. 1.5 Додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17 ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування. Ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток: 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) будівлі промислові га склади - 0,25 відсотка; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі 0 відсотків; 8) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Із матеріалів справи встановлено, що нежитлова будівля виробничого будинку літ «Б-4» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1353,7 кв.м. є виробничим будинком, використовується позивачем у власній господарській діяльності, за вимогами ДК 018-2000 належить до класу (код 1251) «Будівлі промислові», що також підтверджується технічним паспортом обстеження технічного стану нерухомого майна № 03 від 12.01.2017 року.

Згідно з п.п. 14.1.1291. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Відповідно до п. 5.3 ст. 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об'єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) «Будівлі промислові та склади» належить клас (код 1251) «Будівлі промислові», який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо.

Доводи апеляційної скарги стосовно правомірного застосування ставки податку 1% (Будівлі торгівельні), оскільки позивач здає вказане нежитлове нерухоме майно в оренду, колегією суддів не приймаються, з огляду на те, що передання в оренду промислової будівлі не змінює цільового призначення такої будівлі.

Відповідно до підп. 266.8.1. п. 266.8 ст. 266 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Так, право власності на зазначену будівлю набуто позивачем на підставі договору поділу від 13.02.2017 р. № 32, отже податок має обчислюватись починаючи з лютого 2017 року, та становить 9927,13 грн.

Також встановлено, що нежитлова будівля виробничого будинку літ «К-1» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 603 кв.м., за технічним паспортом є гаражем.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 до «Будівель транспорту та засобів зв'язку» з кодом 124 належать зокрема «Гаражі» з кодом 1242, до яких відповідно до ДК 018-2000 відносяться 1242.1 «Гаражі наземні», 1242.2 «Гаражі підземні», 1242.3 «Стоянки автомобільні криті», 1242.4 «Навіси для велосипедів».

Отже, з урахуванням ставок податку, встановлених п. 1.5 Додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17 ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування. Ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах, зокрема для гаражів - 0,1 відсотка.

За нежитлову будівлю виробничого будинку літ «К-1» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 603 кв. м. має бути застосовано ставку податку у розмірі 0.1 відсотка, та сума податку за 2017 рік має складати 1929,60 грн.

Таким чином, загальна сума податку на нерухоме майно ОСОБА_1 становить 11856,73 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 8 від 21.09.2018 в частині нарахування суми зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 17366,4 грн., та № 8 від 04.10.2018 в частині 29781,41 грн.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив докази по справі, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 по справі № 2040/7132/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов