Справа № 280/4907/18
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4907/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року (суддя Сацький Р.В., повний текст рішення складений 18.01.2019) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради

про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1, в якому позивач просить визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради у встановленні йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, зобов'язавши відповідача надати позивачу зазначений статус інваліда війни відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати відповідне посвідчення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 09.10.2018 звернувся до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району із заявою про надання йому відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Згідно з листом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району № 07-08/7127 від 09.10.2018, у задоволенні питань, поставлених у заяві, відмовлено, оскільки в надісланих копіях документів, а саме довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії причина інвалідності: захворювання, так, пов'язане з проходженням служби в ОВС, а тому встановити статус особи з інвалідністю внаслідок війни немає законних підстав.

Надаючи оцінку законності та обґрунтованості рішення про відмову у встановленні позивачеві статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа, зокрема, осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994, встановлено, що «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина. «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» визначено порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями.

Медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Причинний зв'язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов'язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Причинами інвалідності є, зокрема: поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов'язані з виконанням службових обов'язків; пов'язані з виконанням обов'язків військової служби або службових обов'язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; захворювання, отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв'язку.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать, у тому числі, особи начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаного під час виконання службових обов'язків. Під час встановлення інвалідності Медико-соціальна експертиза визначає, у тому числі, причини інвалідності, якими можуть бути захворювання, пов'язані з виконанням службових обов'язків, а також захворювання, отримані під час проходження військової служби.

Таким чином, закон передбачає дві окремі причини інвалідності - у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з виконанням службових обов'язків, та у зв'язку з захворюванням, отриманим під час проходження військової служби.

Суд першої інстанції вірно встановив, що Медико-соціальною експертною комісією МСЕК № 2 серії АВ №1019106 (дата огляду інваліда 27.09.2018) позивачу було повторно призначено третю групу інвалідності, причиною якої визначено «захворювання, так, пов'язане з проходженням служби в ОВС». У довідці до акту огляду МСЕК серії АВ № 1019106 від 27.09.2018, яка видана обласною МСЕК № 2 Управління охорони здоров'я Запорізької облдержадміністрації України, також у п. 9 «Причина інвалідності» вказано «захворювання, так, пов'язане з проходженням служби в ОВС».

Натомість, суд першої інстанції надав невірну оцінку встановленим обставинам, адже Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відносить до осіб з інвалідністю внаслідок війни тільки тих, зокрема, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, одержаних під час виконання службових обов'язків.

При цьому виписки з медичних установ, долучених позивачем до матеріалів справи, також дають можливість встановити, що характер набутих ОСОБА_1 захворювань пов'язаний з проходженням повсякденної служби, а не у зв'язку з отримання травм, каліцтва тощо під час виконання службових обов'язків.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вважає обґрунтованими доводи позивача та висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_1 відноситься до осіб з інвалідністю внаслідок війни.

При розгляді заяви ОСОБА_1 від 09.10.2018 відповідач вірно зазначив, що МСЕК визначено причину інвалідності «захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС», що, за висновком суду апеляційної інстанції, є відмінним від самостійної причини «у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з виконанням службових обов'язків».

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року в адміністративній справі № 280/4907/18 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 16 квітня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 16 квітня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров