Справа № 465/3460/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2074/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2018 року у справі за його позовом до Управління патрульної поліції м. Львова Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

суддя у І інстанції Мартьянова С.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 03 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову серії ВР № 242927 від 02 червня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2018 року у справі № 465/3460/18 вказаний позов задоволено частково. Рішенням суду виключено з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 242927 від 02.06.2018 року обвинувачення ОСОБА_2 у порушенні вимог дорожнього знаку п. 3.23 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) «Рух ліворуч заборонено», а в решті залишено без змін.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було представлено суду доказів наявності в момент зупинки інспектором поліції останнього страхового полісу (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та реєстраційного документу на транспортний засіб, оскільки із відеозапису нагрудного реєстратора поліцейського підтверджується факт відсутності таких документів, а тому в цій частині слід відмовити в задоволенні позову. Разом з тим, відповідачем не представлені докази вчинення ОСОБА_2 правопорушення вимог дорожнього знаку п. 4.2 ПДР «Рух праворуч», а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення.

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просив зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про скасування постанови відповідача серії ВР № 242927 від 02 червня 2018 року. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вимогу патрульного поліцейського про пред'явлення документів вважає незаконною, оскільки, на його думку, вимога працівників патрульної поліції щодо зупинки його автомобіля була незаконною. При цьому зазначає, що не надання ним працівникам поліції документів на право керування транспортним засобом ще не означає, що він здійснював керування даним транспортним засобом у їх відсутність, а тому склад правопорушення, передбачений частиною 1 статті 126 КУпАП відсутній.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. При цьому суд апеляційної інстанції двічі направляв позивачу ОСОБА_2 за вказаною ним у позовній заяві адресою повістки із зазначенням часу та місця розгляду справи, однак той залишив їх без реагування.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції, 02 червня 2018 року поліцейським Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції винесено постанову серії ВР № 242927 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що той 02 червня 2018 року о 21 год. 25 хв., керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Б. Хмельницького, 180 у м. Львові, не мав при собі реєстраційного документа на транспортний засіб та не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», чим порушив вимоги 2.1 «б» та «ґ» Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що на підставі частини 1 статті 126 КУпАП на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Пунктами 2.1 (б) та (ґ) ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункту 2.1.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також, зокрема, і передбачених частиною першою статті 126 КУпАП.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 7 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод (пункт 21.2 цієї статті Закону).

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності реєстраційного документу на транспортний засіб та чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Як слідує з наданого відповідачем відеозапису з нагрудного персонального відеореєстратора поліцейського, позивачем на вимогу Інспектора документів, передбачених пунктом 2.1 ПДР, надано не було, що вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується самим ОСОБА_2

При цьому відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неправильне застосування норм процесуального права. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2018 року у справі № 465/3460/18 та прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову серії ВР № 242927 від 02 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
С. М. Шевчук