Справа № 297/2759/18
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/3750/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань - Пильо І.І.

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2019 року (головуючий суддя: Ільтьо І.І., місце ухвалення - м. Берегово) за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил, -

встановив:

ОСОБА_3 20.12.2018 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 у справі про порушення митних правил № 4944/30500/18 від 12 грудня 2018 року.

Обґрунтовує позов тим, що згідно відомостей протоколу та постанови про порушення митних правил встановлено, що 04.08.2017 року позивач, ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Косино» легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_2. Однак, ці відомості не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_3 хоч і знаходилася на митному посту «Косино» у вищевказаному автомобілі, але вона не здійснювала переміщення цього автомобіля, а була тільки пасажиром. Про ввезення на територію України зазначеного транспортного засобу вона не знала. Перетинаючи, 17.10.2018 державний кордон України, позивач довідалася про те, що на її закордонний паспорт був ввезений автомобіль, однак жодних довірчих документів на право власності чи співвласності, а також на право користування цим автомобілем не мала і не має, відтак не знає, де саме знаходиться автомобіль і кому фактично належить.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2019 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що згідно з інформацією інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон («Аркан»), 04.08.2017 року ОСОБА_3 слідувала на митну територію України через митний пост «Косонь» у транспортному засобі марки «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_2. Отже, суд дійшов помилково висновку, що відповідачем не здобуто та ненаведено жодних доказів наявності права на ввезення саме ОСОБА_3 на митну територію України вказаного автомобіля з метою особистого користування та у подальшому порушення строку встановленого Митним кодексом України, не вивезення його за митну територію України, оскільки законодавець визначив, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється з використанням інформаційних технологій, у тому числі заснованих на інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, і засобів їх забезпечення.

Вказує, що Берегівським районним судом Закарпатської області не заперечується факт слідування 04.08.2017 через митний пост «Косонь» у автомобілі марки «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_2, громадянки ОСОБА_3, натомість хибно констатується факт відсутності доказів права ввезення вказаного автомобіля позивачем.

Також апелянт просить врахувати, що митне оформлення транспортного засобу здійснювалось відповідно до вимог ст. 335 Митного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України № 451 від 21.05.2012, наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 № 1118. вказаними нормативними актами, що регулюють митну діяльність визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу. Тому, при оформленні транспортного засобу в режимі «транзит» визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 грудня 2018 року постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 визнано ОСОБА_3 винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Згідно постанови про порушення митних правил, 04.08.2017 ОСОБА_3 ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Косино» легковий автомобіль марки «FordMondeo», реєстраційний номернийзнак Чехії НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_2.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки провадження у справі про порушення митних правил та її розгляд відповідачем було проведено поверхнево та суб'єктивно, без всебічного з'ясування дійсних обставин по справі, що мають істотне значення для справи. Крім цього, жодної інформації про приналежність автомобіля до країни, фізичної чи юридичної особи, надання ОСОБА_3 права на користування чи розпоряджання автомобілем «FordMondeo», реєстраційний номернийзнак Чехії НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_2 в матеріалах справи не має, як і відсутні будь-які докази отримання чи безпосередньої наявності у позивача посвідчення водія, що виключає можливість управління цим автомобілем.

З цими висновками суду першої інстанції, не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема. Для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 1 ст. 381 Митного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п'ятою статті 470, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п'ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно з ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Слід зазначити, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей. При цьому в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Цей стан продовжується протягом певного терміну і винна особа безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на неї обов'язків.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 5-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно постави у справі про порушення митних правил № 4944/30500/18 від 12.12.2018 (а. с. 8-9), 17.10.2018 о 18 год. 57 хв. у зону митного контролю ділянки «виїзд з України» митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, заїхав легковий мікроавтобус марки, «Mercedes-Benz», в якості пасажира, у вказаному автомобілі, перебувала громадянка України ОСОБА_3.

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, встановлено, що 04.08.2017 о 19 год. 54 хв. через митний пост «Косонь», пункт пропуску «Косино», Закарпатської митниці ДФС, гр. України ОСОБА_3, ввезено легковий автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_2 в митному режимі «транзит».

Враховуючи інформаційні дані центральної бази даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи Держмитслужби, громадянка України ОСОБА_3 у разі переміщення через пункти пропуску в зоні діяльності однієї митниці, мала вивезти транспортний засіб, а саме автомобіль «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_2 в термін до 09.08.2017 включно, але не зробила цього і тим самим перевищила граничний термін транзиту.

У зв'язку із тим, що вказані дії позивача містили ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно поясненнь ОСОБА_3 від 17.10.2018 (а. с. 49 зворот), їй відомо, що автомобіль марки «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_2 ввезено на її ім'я, однак оскільки їй не відомо де він знаходиться, а тому цей автомобіль не вивезений за межі території України в термін передбачений законом.

Слід також зазначити, що з метою перевірки факту ввезення ОСОБА_3 04.08.2017 через митний пост «Косино» Закарпатської митниці ДФС легкового автомобіля марки «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_2, Закарпатською митницею ДФС направлений відповідний запит від 21.11.18 за № 1537/20/07-70-20-02 на адресу Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України.

Згідно отриманої відповіді вх. № 38000/7/99-99-20-02-03-17 від 07.12.18, з використанням можливостей інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транпортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон системи «Аркан», ДФС встановлено, що 04.08.2017 через митний пост «Косино» Закарпатської митниці ДФС ввезено легковий автомобіль «Ford Mondeo», реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_2, а громадянка ОСОБА_3, перебувала у вказаному транспортному засобі та подала свої документи для реєстрації транспортного засобу

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, покликання суду першої інстанції на те, що провадження у справі про порушення митних правил було проведено поверхнево та суб'єктивно, без всебічного з'ясування обставин по справі є безпідставними.

Крім цього, висновок про не правомірність оскаржуваної постанови є не обґрунтованим та безпідставним, оскільки при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відповідач з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, що адміністративне правопорушення було вчинене, його вчинила саме ОСОБА_3, яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Щодо покликання суду першої інстанції на відсутність посвідчення водія, як на підставу скасування постанови у справі про порушення митних правил, то суд апеляційної інстанції вважає, що такі не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до п. 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України затвердженого наказом Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005, власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Згідно пункту 9 Правил не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Отже, оскільки наявність прав на керування транспортним засобом не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, а тому відсутність посвідчення водія не є підставою для відмови у ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача, про те, що стягнення на позивача накладено з перевищенням граничного шестимісячного строку передбаченого ст. 467 Митного кодексу України. Оскільки, позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі транзиту 04.08.2017, отже, кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 09.08.2017, позивачем такий обов'язок виконаний не був. Митним органом таке правопорушення виявлено 17.10.2018, під час перетину кордону позивачем, постанова про порушення митних правил винесена відповідачем 12.12.2018, тобто в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Крім цього, жодних доказів, що відносно позивача були вчинені шахрайські дії, щодо ввезення транспортного засобу режимі транзиту позивачем не надано, не здобуті вони і судом.

А зі змісту заяви ОСОБА_3 від 03.12.2018, поданої на ім'я начальника Берегівського ВП ГУНП у Закарпатській області та талону-повідомлення № 466 від 03.12.2018, вбачається, що позивач просить лише розшукати автомобіль для вивезення його за межі території України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки ОСОБА_3 перевищила встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває в митному режимі «транзит», а тому в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а отже оскаржувана постанова винесена на підставі та в межах повноважень наданих митному органу, у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому є законною.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 308, 315, 317, 321, 322, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2019 року у справі № 297/2759/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін