Справа № 441/1427/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/56/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача Міклюша Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27 березня 2018 року, прийняте суддею Малаховою - Онуфер А.М. о 18 годині 40 хвилині у місті Городку, повний текст складений 02.04.2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (надалі - ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГУ №000088 від 22.09.2017 року.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 27 березня 2018 року позов задоволений.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, як вбачається із оскарженої постанови, ОСОБА_3 порушено норми п.1 ч.4 ст.1; абз.1 п.2 ч.1 ст.7; п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Між тим, при винесенні постанови маються покликання на неіснуючі пункти та частини вказаного Закону, зокрема, ст.1 складається із двох частин, проте, відповідач покликається на ч.4. Покликаючись на ст.8 і 9 Закону, відповідач вказує лише пункти, без покликання на частину статті.

Всупереч ч.2 ст. 77 КАС України відповідач позов заперечив, між тим, суду належних та допустимих доказів на спростування заявлених ОСОБА_3 вимог не надав.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом не взято до уваги, що перевірка проводилася за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року. В період, охоплений перевіркою, були чинними п.1 ч.4 ст.1, абз. 1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Правопорушення, про яке зазначено в протоколі, відноситься до триваючих правопорушень, виявлено було під час виїзної перевірки з 31.08.2017 року по 13.09.2017 року.

Проаналізовано норми ст.ст. 256, 38, 251, 245, ч.1 ст.165.1 КУпАП та обґрунтовано висновок про правомірність постанови.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 20.09.2017р. працівниками ГУ ДФС у Львівській області, за результатами перевірки, проведеної у ФОП ОСОБА_3 у період з 31.08.2017р. по 13.09.2017р. складено Акт №1507/13-07/ Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р. та встановлено порушення пп.16.1.2 п.16.1 ст. 16, п. «а» п.176.1 ст. 176, п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями (далі - ПК України) - не ведення книги обліку доходів і витрат за 2015-2016рр.; п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4, ст. 177 ПК України - донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015-2016рр. на загальну суму 86 876 грн. 60 коп., в тому числі за 2015 рік - 54806 грн., за 2016р. 32 070 грн. 60 коп.; п. 1 ч. 4 ст. 1, абз.1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п.11 ст. 8, п. 2 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - донараховано єдиний внесок за 2015-2016рр. на загальну суму 123 266 грн. 67 коп., в тому числі за 2015 рік - 84 869 грн. 32 коп., за 2016 рік - 39 197 грн. 35 коп.; пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст. 168 Закону України від 28.12.2014р. №71-VIІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військовий збір за 2015-2016рр. на загальну суму 7 331 грн. 10 коп., в тому числі за 2015 рік - 4 658 грн. 55 коп., за 2016 рік - 2 672 грн. 55 коп.

Із протоколу №411 про адміністративне правопорушення серії ГУ №000931 від 20.09.2017р. та постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГУ №000088 від 22.09.2017р., вбачається, що ОСОБА_3, всупереч вимогам п. 1 ч. 4 ст. 1, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» порушив порядок нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015-2016рр., за що притягнутий до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 165-1 КУпАП у вигляді накладення штрафу в сумі 510 грн.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 року визнано протиправними і скасовано: вимогу ГУ ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 02.10.2017 року; рішення ГУ ДФС у Львівській області № від 02.10.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску та податкові повідомлення-рішення , № , № від 02.10.2017 року.

Зазначені вище вимога, рішення про застосування фінансових санкцій та податкові повідомлення - рішення були прийняті за результатами перевірки, проведеної у ФОП ОСОБА_3 у період з 31.08.2017р. по 13.09.2017р.

Суд, ухвалюючи рішення, виходив з того, що відповідачем не обґрунтовано зняття усіх без виключення витрат, понесених позивачем згідно договору про надання послуг, без розмежування на бухгалтерські послуги, послуги з ведення податкового обліку, документообігу, послуги з облікування товарів, послуги із архівування, консультаційні послуги, послуги із аналізу доходів та витрат, а також не відмежовано роботу із постачальниками (продавцями), покупцями, яку виконував виконавець для позивача як замовника, на підставі цього ж договору про надання послуг, зокрема і щодо підготовки договорів із контрагентами, ведення перемовин щодо укладення договорів, їх виконання, стягнення заборгованості по договорах.

Суд також зазначив, що в справі наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування позивачем витрат. Аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум витрат.

Крім того, позивач є платником податку на додану вартість, а отже, відповідно до вимог розділу V Податкового кодексу України, зобов'язаний вести бухгалтерський та податковий облік з ПДВ. Позивач, як платник ПДВ, зобов'язаний обліковувати податкові зобов'язання та податковий кредит, виписувати та своєчасно реєструвати податкові накладні; відкрити та своєчасно поповнювати електронний рахунок ПДВ; щомісячно формувати та подавати податкові декларації із ПДВ; щомісячно сплачувати ПДВ. Вказане повністю спростовує висновки відповідача про те, що суб'єкти підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть податковий облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Позивач в період 2015-2016 років не застосовував спрощену систему оподаткування, а перебував на загальній системі оподаткування, та зареєстрований платником ПДВ (ІПН - ).

Позивач перебуваючи на загальній системі оподаткування будучи платником ПДВ, з метою правильності ведення бухгалтерського та податкового обліку своєї підприємницької діяльності уклав договір про надання послуг №3 від 29.12.2014 року. Відповідно реально понесені витрати за вказаним договором правомірно включив до складу витрат, як такі, що безпосередньо пов'язані і необхідні для ведення його господарської (підприємницької) діяльності.

Відповідачем у зв'язку із вказаним на його думку завищенням витрат позивачем за 2015-2016 роки на загальну суму 488740,00 грн. протиправно донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 108595,75 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями + 86876,60 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 21719,15 грн. (відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.10.2017 року №), а також донараховано військовий збір на загальну суму 9163,87 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 7331,10 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1832,77 грн., відповідно до податкового повідомлення- рішення від 02.10.2017 року №.

Судом також враховуються аргументи позивача щодо протиправності висновків відповідача про неутримання та неперерахування в рахунок бюджету суми єдиного соціального внеску в сумі 123266,72 грн., оскільки єдиний внесок нараховується для платників (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Єдиний внесок нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Таким чином, враховуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 року, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 порушень податкового законодавства та норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27 березня 2018 року у справі № 441/1427/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей
Повний текст судового рішення виготовлено 17.04.2019 року.