Справа № 826/5880/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 квітня 2019 року № 826/5880/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І. розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якому просили:

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявську Олену Степанівну включити до повного переліку вкладників АТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором-заявою № 326933/57665/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 6 міс. в іноземній валюті від 24.09.2014 р. наступних вкладників та передати дані щодо них до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: ОСОБА_1 із майновими вимогами у розмірі 112 310,08 грн. (сто дванадцять тисяч триста десять гривень 08 копійок); ОСОБА_2 із майновими вимогами у розмірі 140 387,60 грн. (сто сорок тисяч триста вісімдесят сім тисяч шістдесят копійок);

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити до Загального реєстру вкладників АТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором-заявою № 326933/57665/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 6 міс. в іноземній валюті від 24.09.2014 р., наступних вкладників: ОСОБА_1 із майновими вимогами у розмірі 112 310,08 грн. (сто дванадцять тисяч триста десять гривень 08 копійок); ОСОБА_2 із майновими вимогами у розмірі 140 387,60 грн. (сто сорок тисяч триста вісімдесят сім тисяч шістдесят копійок).

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки призвела до не включення позивачів до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано заперечення на адміністративний позов в якому зазначає, що вимоги позивачів є необґрунтованими, оскільки в силу положень закону позивачі не набули статусу вкладників, а відтак їх вимоги задоволенню не підлягають.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не скористався своїм правом на подання заперечення чи відзиву на адміністративний позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 11.05.2016р. відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 11.05.2016р. зупинено провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 06.03.2018р. поновлено провадження у справі.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

24.09.2014р. між ОСОБА_5 (вкладник) та ПАТ «Банк Фінанси і Кредит» (банк) укладено договір-заяву № 326933/57665/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові грошв" на 6 місяців в іноземній валюті, за умовами якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_1 у сумі 11700,00 доларів США на строк з 24.09.2014р. по 24.03.2015р. За час користування коштами Вкладу протягом строку визначеного п. 1 цього Договору, Банк нараховує та виплачує Вкладникові проценти за ставкою 12,6 % річних. (а.с. 15)

Внесення коштів на рахунок у розмірі 11700,0 доларів США підтверджується копією квитанції № 1 від 24.09.2014р. (а.с. 16)

Відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 27 липня 2015 року № 2, укладеного між ОСОБА_5 (цедент) та ОСОБА_2 (цесіонарій), цедент частково відступає, а - цесіонарій набуває права вимоги і стає кредитором за договором № 326933/57665/6-14 банківського вкладу (депозиту) від 24 вересня 2014 року; за цим договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника сплатити частину суми боргу в розмірі 6500,0 доларів США, що на дату укладання даного договору за курсом Національного банку України становить 143455,0 грн. (а.с. 10-11)

Відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 27 липня 2015 року № 1, укладеного між ОСОБА_5 (цедент) та ОСОБА_1 (цесіонарій), цедент частково відступає, а - цесіонарій набуває права вимоги і стає кредитором за договором № 326933/57665/6-14 банківського вкладу (депозиту) від 24 вересня 2014 року; за цим договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника сплатити частину суми боргу в розмірі 6500,0 доларів США, що на дату укладання даного договору за курсом Національного банку України становить 143455,0 грн. (а.с. 12-13)

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до Договору відступлення права вимоги (цесії) № 1 від 27.07.2015р. укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, сторони домовились змінити пункт 2 Договору та викласти його у наступній редакції: "За цим Договором Цесіонарій набуває права вимагати від Боржника сплатити частину суми боргу в розмірі 5200,0 доларів США, що на дату укладання даного договору за курсом Національного банку України становить 114782,30 грн., який виник у зв'язку наданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів (вкладу) відповідно до умов Договору банківського вкладу". (а.с. 14)

Згідно з свідоцтвом про шлюб від 04.08.2015р. Серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1. (а.с. 28)

28.07.2015р. ОСОБА_5 направив Голові Ради директорів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомлення про відступлення права вимоги, в якому повідомив ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про укладення з ОСОБА_1 Договору про відступлення права вимоги (цесії) №1 від 27.07.2015, а також просив повернути суму боргу у розмірі 6500,00 доларів США Цесіонарію (ОСОБА_1) (а.с. 17)

Також, 28.07.2015р. ОСОБА_5 направив Голові Ради директорів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомлення про відступлення права вимоги, в якому повідомив ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про укладення з ОСОБА_2 Договору про відступлення права вимоги (цесії) №2 від 27.07.2015, а також просив повернути суму боргу у розмірі 6500,00 доларів США Цесіонарію (ОСОБА_2) (а.с. 19)

Водночас, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 р. №612 «Про віднесення ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні строком на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні на два роки з 18.12.2015 до 17.12.2017 включно.

В подальшому, 05.10.2015р. позивачі звернулись із заявами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в яких просили включити їх у список вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити йому виплату вкладу у розмірі 6500,00 доларів США та 5200,30 доларів США відповідно розміщених в АТ «Банк «Фінаси та Кредит», що за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним Банком України на день початку процедури запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», а саме 18.09.2015, складає 140387,61 грн. та 112310,08 грн. відповідно. (а.с. 25)

Листом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 27.10.2015 № 9-037310/20699, Банк повідомив ОСОБА_1 про те, що у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантії щодо виплати відшкодування коштів за вкладами (у сумі граничного розміру такого відшкодування) на позивача не поширюються та у випадку ініціювання Фондом процедури ліквідації Банку, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію Банку, кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до Банку. (а.с. 33)

Також, Листом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 27.10.2015 № 9-037310/20700, Банк повідомив ОСОБА_2 про те, що у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантії щодо виплати відшкодування коштів за вкладами (у сумі граничного розміру такого відшкодування) на позивача не поширюються та у випадку ініціювання Фондом процедури ліквідації Банку, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію Банку, кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до Банку. (а.с. 34)

Позивачі, вважаючи протиправними не внесення їх до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів по вкладам за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та до відповідного Загального реєстру вкладників, звернулись до суду для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до пункту сьомого частини четвертої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку

Частинами третьою, п'ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

З огляду на вищенаведене, приписи Закону №4452-VI пов'язують виникнення права у особи на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з наявністю у особи статусу вкладника та наявності такого вкладу станом на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини третьої статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Так, у статті 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора в зобов'язанні, відповідно до пункту 1 частини першої якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора в зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що й правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 513, стаття 514 ЦК України).

За змістом частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за загальним правилом заміна кредитора в зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів.

За своєю правовою природою договір про відступлення права вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою. Проте, укладення такого договору не замінює основного правочину, з якого виникли відносини сторін, у цьому випадку - договору банківського вкладу між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та вкладником ОСОБА_5 Відтак, на підставі договорів про відступлення права вимоги позивачі не набувають статусу вкладників в розумінні Закону №4452-VI та пов'язаного з цим статусом права на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який не був учасником зобов'язання, в межах якого відбулось відступлення права вимоги.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника) щодо їх грошових зобов'язань позивачі стають кредиторами цього банку. Водночас кредиторські вимоги позивачів, які ґрунтуються на договорах про відступлення права вимоги, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду гарантування, які мають інше призначення і спрямування (відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами).

При цьому, статусу вкладника фізична особа набуває лише у випадку укладення договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку, а також, якщо такі договори укладено на її користь. Набуття статусу вкладника у зв'язку з відступленням права вимоги за вкладом, заміни кредитора у зобов'язанні, що випливає із договору вкладу (рахунку, депозиту), чи придбання частини вкладу за договором купівлі-продажу, нормативними актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачі не набули статусу вкладника банку, який має право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО, оскільки обставини, з якими Закон №4452-VI пов'язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками, не існували, зокрема саме на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних ні позивачами, ні на їх користь не укладався договір банківського вкладу, натомість, позивачі внаслідок укладення договорів відступлення права вимоги набули статусу кредитора.

Суд зауважує при цьому, що позивачі не позбавлені права заявити свої вимоги до банку саме як кредитори відповідно до положень статті 52 Закону №4452-VI.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 20.11.2018р. у справі № 815/2490/15 та в постанові від 05.03.2019р. у справі №826/19563/15 адміністративне провадження №К/9901/6249/18.

Також, вищевикладене узгоджується з позицією Шостого апеляційного адміністративного суду викладеною в постанові від 24.01.2019р. у справі № 826/7894/16.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача до Уповноваженої особи задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивачів до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що повний перелік вкладників, який формується та направляється до Фонду уповноваженою особою Фонду, є підставою для формування загального реєстру вкладників. В свою чергу, зміни до загального реєстру вкладників можуть вноситись Фондом на підставі додаткової інформації про вкладників, наданої уповноваженою особою Фонду.

Враховуючи викладене та те, що на момент розгляду справи в суді відповідачем не подавалася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформація про позивачів, як вкладників, які мають право на отримання відшкодування за вкладом, підстави для включення Фондом позивачів до Загального реєстру вкладників відсутні.

Суд зазначає, що обов'язок включити позивачів до Реєстру вкладників виникне у Фонду виключно випадку подання Уповноваженою особою додаткової інформації про позивачів, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак, з огляду на те, що позивачі не можуть вважатися вкладниками в розумінні вимог закону то позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають оскільки є необґрунтованими та передчасними.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 251, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська