Справа № 320/1682/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 квітня 2019 року м. Київ № 320/1682/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області

про визнання протиправними дій , визнання протиправними та скасування постанови

та акту,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області, в якому просить суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області №11 від 11.03.2019 про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів;

- визнати незаконним та скасувати Акт перевірки від 11.02.2019 №10-05.3/000016;

- визнати протиправними незаконними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

Пунктом 3, 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В силу приписів пунктів 4, 5 та 8 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; докази, що підтверджують вказані обставини; докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

При цьому, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло.

Як вбачається з пункту 3 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд визнати протиправними незаконними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

Проте, у прохальній частині позовної заяви, яка складає предмет позову, позивач не конкретизує, які саме дії Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області мають бути визнані протиправними, які на переконання позивача порушують його права та інтереси. Отже, дана позовна вимога є неконкретною і підлягає уточненню позивачем.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що правову категорію "зміст позовних вимог" слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає постановити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги позивача. Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб'єктивного права зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, позивачу слід привести свої вимоги у відповідність до положень частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом визначення чітких і зрозумілих вимог.

Крім того, відповідно до пункту 2 прохальної частини позовної заяви позивач просить визнати незаконним та скасувати Акт перевірки від 11.02.2019 №10-05.3/000016.

Приписами частини сьомої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а уразі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів (частина четверта статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вбачається з позовної заяви, предметом оскарження позивач визначила Акт перевірки проведеної головним управління Держпродспоживслужби у Київській області.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Так, відповідно до визначення, яке міститься у статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб'єкта владних повноважень (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Проте суд зазначає, що акт перевірки не несе правових наслідків для позивача оскільки не є обов'язковими ані для нього ані для контролюючого органу. У свою чергу, контролюючий орган оцінює викладені в акті перевірки доводи і в разі наявності порушень приймає постанову про притягнення до відповідальності чи інше рішення суб'єкта владних повноважень.

Тобто службові особи лише фіксують певні процедурні моменти з приводу проведення перевірки. Натомість висновки, викладені в акті перевірки, є лише відображенням фактичних дій контролюючих органів та їх особистої думки, а тому не створюють жодних правових наслідків.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу позивача, що з метою усунення вказаних недоліків позивачу слід уточнити другу позовну вимогу.

Згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви також додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору та випадки звільнення від сплати цього платежу, передбачені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Так, відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем встановлюється ставка судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1 921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні.

Як вбачається з позову позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець та відповідно здійснює підприємницьку діяльність. Також слід зазначити, що оскаржувану постанову про накладення стягнень прийнято відносно фізичної особи-підприємця, тобто порушені права позивача, як суб'єкта підприємницької діяльності, а не фізичної особи.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що при звернення до суду позивач повинна була сплатити судовий збір як фізична особа-підприємець, а саме 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1921 грн.

У разі коли у позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи, те, що позивачем не конкретизовані позовні вимоги, суду не надається за можливе встановити кількість позовних вимог заявлених позивачем, відповідно і загальну суму судового збору, яку позивачу необхідно сплатити за звернення до суду з даним позовом встановити не можливо.

Отже позивачу необхідно уточнити позовні вимоги та відповідно до кількості вимог сплатити судовий збір.

Слід також зауважити, що за вимогу немайнового характеру позивачу необхідно сплатити 1921 грн., у свою чергу, судом встановлено, що позивачем при звернення з даним позовом до сплачено 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 78527.

Разом з тим, суд зазначає, що сума судового збору, сплачена позивачем не відповідає вимога Закону України «Про судовий» збір, тому позивачу необхідно додатково оплатити 1152,60 грн. за одну із вимог судового збору та сплатити судовий збір відповідно до кількості позовних вимог.

Зазначені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до суду:

- позовної заяви, що відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України із уточненням (конкретизацією) другої та третьої позовної вимоги;

- доказів сплати судового збору в сумі 1152,60 грн. за одну із вимог судового збору та доказів сплати судового збору відповідно до кількості позовних вимог заявлених позивачем за належним реквізитами щодо його сплати.

Належним документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Київського окружного адміністративного суду є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі "Судова влада України" за інтернет-адресою https://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/gromadyanam/tax/, а також розміщена на інформаційних стендах Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанови, акту, - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панова Г. В.