Справа № 727/3226/19
Суддя: Волошин С. О.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/3226/19
Провадження № 2-а/727/58/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді: Волошина С.О.

секретар судових засідань: Кушнірюк Ю.Г.

розглянувши у порядку ст.286 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Чернівецькій області капрала поліції Сафтюк Ілони Олегівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з адміністративним позовом до відповідача інспектора роти роти №1 батальйону №1 УПП в Чернівецькій області капрала поліції Сафтюк Ілони Олегівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що постановою серії ЕАВ №984238 від 13.03.2019 року в справі про адміністративне правопорушення від 13 березня 2019 р. інспектором роти №1 батальйону №1 УПП в Чернівецькій області капралом поліції Сафтюк Ілоною Олегівною його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень. 13 березня 2019 року, приблизно о 00 год. 50 хв., він рухаючись на автомобілі VOLKSWAGEN GOLF номерний знак НОМЕР_1 по вул. Героїв Майдану в м. Чернівці був зупинений червоними проблисковими маячками патрульного автомобіля поліції. З нього вийшли та підійшли до нього два інспектора поліції і сказали, щоб він пред'явив документи для перевірки. Він пред'явив посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб. Поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів він не пред'явив. Його звинуватили в тому, що він не виконав вимогу пункту 2.1 ґ «Правил дорожнього руху» (ПДР), керував транспортним засобом з відсутністю поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, внаслідок чого на нього було винесено постанову серії ЕАВ № 984238 від 13.03.2019 року в справі про адміністративне правопорушення від 13 березня 2019 p., передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень.

Вважає, що інспектор роти №1 батальйону №1 УПП в Чернівецькій області капрал поліції Сафтюк Ілона Олегівна діяла неправомірно, з порушенням процесуальних дій та норм чинного законодавства, що призвело до винесення незаконної постанови серії ЕАВ № 984238від 13.03.2019 року й накладення на мене адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень, з наступних підстав:

Так, згідно пункту 2.1 ґ «Правил дорожнього руху» (ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В Законі України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в статті 21 у пункті 21.2 зазначено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Тобто, законодавством передбачено, що є виключно два випадки при яких здійснюється контроль підрозділами Національної поліції. Повідомляє про те, що 13.03.2019 року на нього не складалось жодних протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та не оформлювались матеріали дорожньо-транспортної пригоди. Тому вважає незаконною вимогу поліцейських щодо проведення контролю за наявністю в нього договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Посилаючись на вимоги ст.ст.245, 251, 252, 288, 293 КУпАП, ст.19 Конституції України, ст.ст.2, 72, 77 КАС України просив визнати протиправними дії інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Чернівецькій області капрала поліції Сафтюк Ілони Олегівни та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по спарві про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №984238 від 13 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно ст.286 ч.1 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

21 березня 2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці по даній справі відкрито провадження в порядку ст.286 КАС України, призначено справу до розгляду та надано відповідачу строк для подачі відзиву на адміністративний позов.

09 квітня 2019 року Відповідачем спрямовано на адресу суду відзив на адміністративний позов в якому відповідач зазначив, що вказаний позов є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам діючого законодавства.

Зокрема відповідач вказував, що з матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 13.03.2019 року, приблизно о 00 год.50хв. поліцейським взводу №1 роти №1 БУПП в Чернівецькій області сержантом поліції Сафтюк Ілоною Олегівною під час патрулювання було виявлено, що водій транспортного засобу Фольксваген Гольф з д.н.з.НОМЕР_1 в м.Чернівці по вул.Г.Майдану, 75 при перевірці документів, не пред'явив на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування чим порушив п.2.4 «а» ПДР України, якими визначено, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог нього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. У відповідності до п. 2.3.6) Правил дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Частиною 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Сержант поліції Сафтюк І.О. представилася Позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським, було роз'яснено Позивачеві його права та відповідно винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Негайно, після закінчення розгляду справи, сержант поліції Сафтюк І.О. оголосила позивачу винесену постанову.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського свідчить що позивач пред'являв поліс обов'язкового страхування, термін його виявився закінченим. Отже, позивач не мав при собі діючого полісу страхування цивільно-правової відповідальності за, що і була винесена постанова.

Вказані в позові обставини не вказують на жодне порушення з боку суб'єкта і повноважень, яке могло б слугувати підставою для скасування винесеного рішення.

Враховуючи те, що виявлення та припинення правопорушень у сфері забезпечення дорожньою руху є прямим обов'язком відповідача відповідно до законодавства України, та те, що позивач не зазначив у позовній заяві щодо порушення відповідачем будь-якого із принципів, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Таким чином, з огляду на все вищезазначене, в діях Позивача є склад адміністративного правопорушення, відповідачем дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи Позивача безпідставні, необґрунтовані, просили в задоволенні позовних вимог громадянина ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, спрямував на адресу суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.4 ст.229 КАС України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу без сторін на підставі наявних у ній матеріалів.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В ч.1 ст.5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави .

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.286 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Суд, виходячи з даних вимог закону, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 березня 2019 року інспектором роти №1 батальйону №1 БУПП в Чернівецькій області капралом поліції Сафтюк Ілоною Олегівною, винесено постанову серії САВ №984238 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.6).

Відповідно до зазначеної постанови позивач ОСОБА_2 13 березня 2019 року о 00.50 год. в м.Чернівці, по вул.Героїв Майдану, 73, керував транспортним засобом без поліса обов'язкового страхування, чим порушив п.2.1 Г ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП (а.с.6).

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач дотримався вимог статей 251, 254, 283 КУпАП і прийняв повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також визначено, що постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Крім цього, процес розгляду справи відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини передбачені ст.280 КУпАП з'ясовувалися, враховано те, що позивач вину свою на місці складення протоколу визнав, тощо.

Зокрема щодо самого факту вчинення позивачем порушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, слід зазначити наступне.

Так, частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов'язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019).

Відповідно до ст.16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.21.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху ( 1306-2001-п ) та оформленні матеріалів дорожньотранспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час

перетинання транспортними засобами державного кордону України.

П.21.3. передбачає, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. П.21.4. у разі експлуатації транспортного засобу на території

України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування

цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність,

встановлену законом.

Як передбачено ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський зобов'язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відео з нагрудних камер поліцейських, причиною зупинки транспортного засобу позивача ОСОБА_2 стала технічна несправність автомобіля, а саме несправність зовнішніх світлових приладів, що було визнано і самим позивачем, після його зупинки працівниками поліції.

Крім цього, на вимогу працівників поліції позивач ОСОБА_2 добровільно пред'явив страховий поліс. При цьому, під час огляду страхового полісу працівниками поліції було виявлено, що на момент огляду страховий поліс втратив свою чинність і цю обставину також визнав позивач.

Наведений вище відео доказ, спростовує твердження позивача про те, що він не пред'являв працівникам поліції страховий поліс, оскільки це не передбачалось законом.

Враховуючи викладені норми закону та оглянутих в судовому засіданні відеоматеріалів, у позивача на момент зупинки транспортного засобу в порушення п.2.1 «ґ» ПДР України, відсутній чинний страховий поліс, про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, при зверненні до суду, позиція позивача була обґрунтована тим, що відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд погоджується, із вказаним твердження втім звертає увагу, що відповідно до ч.4 ст. 161 КАС Українки, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Всупереч свого обов'язку надання доказів позивач при зверненні до суду та під час початку судового розгляду не надав будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема: що він мав при собі чинний страховий поліс, однак вважав вимогу працівників поліції про пред'явлення їм такого полісу неправомірною.

Беззаперечно на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, покладено тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення, і відповідачем, відповідно до ст. 77 КАС України надано суду відеоматеріали з нагрудних камер поліцейських, згідно яких вбачається порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Крім цього, наявні у справі докази, зокрема, постанова та відеоматеріали, дають суду підстави зробити висновок про те, що позивач керуючи транспортним засобом не мав при собі чинного страхового полісу , що є порушенням вимоги п.21.1 «ґ» ПДР України. Тому суд приймає доводи позивача як такі, що не підтверджені матеріалами справи і вважає, що факт порушення позивачем ч.1 ст.126 КУпАП доведений.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О'Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Згідно з п.1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 р. вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв'язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.

Так, судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом враховано, що відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 згідно розділу III пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, суд вважає, що інспектором роти №1 батальйону №1 УПП в Чернівецькій області капралом поліції Сафтюк Ілоною Олегівною здійснено контроль за дотриманням ПДР України та за експлуатацією транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята уповноваженою на те особою, в межах її компетенції, з дотриманням порядку, визначеного КУпАП.

Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд прийшов до висновку, що дії інспектора щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП на позивача є правомірними та законними, доводи позивача про те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню є недоведеними та необґрунтованими, оскільки доказів, які б спростовували вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, з боку позивача не надано. При розгляді справи були з'ясовані і доведені обставини, які свідчать, що в діях позивача є ознаки проступку. В зв'язку з викладеним позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.33, 245, 251, 252, 254, 258, 268, 279, 280, 283, 287 КУпАП, ст.ст.5, 6, 9, 10, 11, 12, 72, 77, 241-246, 257-263, 286 ч.4, 295 КАС України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу VІІ Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Чернівецькій області капрала поліції Сафтюк Ілони Олегівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, залишити без задоволення.

Постанову інспектора роти №1 батальйону №1 БУПП в Чернівецькій області капрала поліції Сафтюк Ілони Олегівни серії САВ №984238 від 13.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ст.126 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 гривень, залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ С.О.Волошин