Справа № 1340/6086/18
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/6086/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Тур Т.О.,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 14.11.2018 року:

- № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» в сумі 27051,19 грн (в т.ч.: за податковими зобовязаннями 21640,95 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5410,24 грн);

- № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «мито на товари, що ввозять субєкти підприємницької діяльності» в сумі 132332,36 грн (в т.ч.: за податковими зобовязаннями 105865,89 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 26466,47 грн).

Посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено на підставі акта перевірки від 26.07.2018 року №1830/13-01-14-11/38169102 «Про результати документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» () дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації товарів» та рішення ДФС України від 09.11.2018 року №36605/6/99-99-11-03-03-25 про результати розгляду скарги, висновки яких, на думку позивача, не відповідають дійсності та суперечать вимогам чинного законодавства України. У вищенаведеному акті контролюючий орган вказав, зокрема, що ТОВ «КПП Центр» за період з 01.07.2015 року по 30.06.2018 року ввезено товари, які задекларовано за наступними кодами згідно з УКТ ЗЕД: НОМЕР_1 - чохли на сидіння; НОМЕР_2 - трещітки; НОМЕР_3, НОМЕР_4 - заклепки трубчасті; НОМЕР_5 - компресор автокондиціонера; НОМЕР_6 - радіатор-кондиціонера згідно митних декларацій, які відображені в додатках №1-5 до акта перевірки. Однак відповідачем за результатами перевірки ВМД було змінено класифікацію товарів, поданих до митного оформлення. Перелік всіх ВМД, що перевірялись контролюючим органом, наведено в акті перевірки. Втім, як пояснила позивач, перевірка цих ВМД здійснювалась лише у вигляді проведення камеральної перевірки документів без фактичного дослідження всіх матеріалів та товарів, що були ввезені позивачем на митну територію України. Більше того, імпортований позивачем спірний товар пройшов митне оформлення; МД, за якими товариство задекларувало до ввезення на митну територію України товар за кодом УКТ ЗЕД, були прийняті митним органом, а імпортований товар випущено у вільний обіг. Разом з тим, додала, що при митному оформленні товару у відповідача не виникало жодних сумнівів у правильності класифікації цього товару. Вказане у сукупності свідчить про неправомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень. Вважаючи у зв'язку із цим свої права та інтереси порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом з метою їх захисту.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в обґрунтуваннях позовної заяви та відповіді на відзив, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до наступного. Проведеною Головним управлінням ДФС у Львівській області документальною невиїзною перевіркою ТОВ «КПП Центр» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації товарів, результати якої оформлені актом від від 26.07.2018 року №1830/13-01-14-11/38169102, встановлено невірну класифікацію наступних товарів: «чохли на сидіння» задекларовані при митному оформленні за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1 (ставка ввізного мита 6,3%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_7 (ставка ввізного мита 40%); «трещітка стяжного ременя, що виготовлена з недорогоцінних металів», «ремінь стяжний для фіксування вантажу з трещіткою» задекларовані при митному оформленні за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_2 (ставка ввізного мита 5%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_8 (ставка ввізного мита 4%, 6%, 8%); «заклепки стальні, трубчасті» задекларовані за кодом НОМЕР_3 (ставка ввізного мита 5%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_9 (ставка ввізного мита 10%); «заклепки трубчасті, алюмінієві» задекларовані за кодом НОМЕР_4 (ставка ввізного мита 0%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_9 (ставка ввізного мита 10%); «компресор автокондиціонера» задекларовано за кодом НОМЕР_5 (ставка ввізного мита 2%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_10 (ставка ввізного мита 5%); «радіатор кондиціонера» задекларований за кодом НОМЕР_6 (ставка ввізного мита 0%) замість коду згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_11 (ставка ввізного мита 6%). Наслідком цього стало те, що у товариства виникли податкові зобовязання з ввізного мита на суму 106570,15 грн та ПДВ на суму 21781,80 грн. А тому, покликаючись на правомірність спірних рішень та наявність підстав для їх прийняття, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та наданих суду поясненнях.

Ухвалою судді від 28.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 28.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» () зареєстроване, як юридична особа, 03.04.2012 року; основним видом економічної діяльності названого підприємства, згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, є оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

У період з 01.07.2015 по 30.06.2018 роки позивачем ввезено товари, які задекларовано за наступними кодами згідно з УКТ ЗЕД:

НОМЕР_1 - чохли на сидіння;

НОМЕР_2 - трещітки;

НОМЕР_3, НОМЕР_4 - заклепки трубчасті;

НОМЕР_5 - компресор автокондиціонера;

НОМЕР_6 - радіатор-кондиціонера згідно митних декларацій.

Вказані товари ввозились від нерезидентів-імпортерів, а саме: PHUP «OPOLTRANS» Janusz Wiszczuk (46-021 Орole, ul.Norweska,13 Poland), OPOLTRANS Sp.z.o.o. (45-920 Opole.ul.Norweska,13 Poland), BPW Bergische Achsen Kommanditgesellschaft (D-51656 Wiehl, Postfach 12 80 Germany), Sampa Otomotiv San.ve Tic.A.S. (55300 Kutlukent, Tekkekoy Organize Sanayi Bolgesi OSB Cad.No31 Tyrkiye), SFERA PARTS DISTRIBUTION SPOLKA Z.O.O. (37-700 PRZEMYSL, ul.Ostrow 418a Poland), Hella KGaA Hueck&Co. (59552 Lippstadt, Rixbecker Str.75 Germany) та були задекларовані за такими кодами згідно з УКТ ЗЕД:

- «чохли на сидіння» - НОМЕР_1 (ставка ввізного мита 6,3%);

- «трещітка стяжного ременя, що виготовлена з недорогоцінних металів», «ремінь стяжний для фіксування вантажу з трещіткою» - НОМЕР_2 (ставка ввізного мита 5%);

- «заклепки стальні, трубчасті» - НОМЕР_3 (ставка ввізного мита 5%);

- «заклепки трубчасті, алюмінієві» - НОМЕР_4 (ставка ввізного мита 0%);

- «компресор автокондиціонера» - НОМЕР_5 (ставка ввізного мита 2%);

- «радіатор кондиціонера» - НОМЕР_6 (ставка ввізного мита 0%).

До митного оформлення товариством надавались електронні митні декларації, які були прийняті митним органом, а товари випущені у вільний обіг на території України.

27.06.2018 року відповідач направив позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення письмове повідомлення №535 про дату початку та місце проведення перевірки. Вказане повідомлення вручене позивачу 04.07.2018 року.

У період з 04.07.2018 року по 13.07.2018 року, на підставі ст.345, п.1 ч.2 ст.351 Митного кодексу України, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 27.06.2018 року №3972, проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «КПП Центр» на предмет дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації товарів «чохли на сидіння, трещітки, заклепки трубчасті, компресор авто кондиціонера, радіатор кондиціонера» згідно за наступними кодами з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 за період липень 2015-червень 2018 років, за результатами якої складено акт від 26.07.2018 року №1830/13-01-14-11/38169102 (далі акт перевірки від 26.07.2018 року).

У висновках цього акта перевірки контролюючий орган зазначив про порушення позивачем:

- правила №№1, 6 Основних правил інтерпретації класифікації товарів УКТ ЗЕД, викладеній у додатку до Закону України від 19.09.2013 року №584-VII «Про митний тариф України», ст.ст.257, 278, ч.1 ст.279, ч.1 ст.281, ч.2 ст.287 Митного кодексу України, що призвело до не нарахування та відповідно несплати ввізного мита на суму 106570,15 грн;

- п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, що призвело до не нарахування та відповідно несплати ПДВ на імпорт в сумі 21781,80 грн.

На обґрунтування вказаних висновків, відповідач, зокрема, зазначив, що позивачем обрано невірну класифікацію товарів, а саме:

- «компресори автокондиціонера» було змінено класифікацію товару за кодом НОМЕР_5 згідно з УКТ ЗЕД як «компресори інші» на товарну підпозицію 841430 за кодом з УКТ ЗЕД НОМЕР_10 (ставка ввізного мита - 5%) як «компресори, які використовуються у холодильному обладнанні»;

- «запасні частини до вантажних автомобілів, не для промислового складання, радіатори та їх частини: Радіатор кондиціонера УО, ЕН16 550- 02г.» задекларовано за кодом згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_6, як радіатор, частина та приладдя для моторних транспортних засобів (ставка ввізного мита - 0%) змінено на товарну позицію 8418 УКТ ЗЕД, за кодом НОМЕР_11 згідно УКТ ЗЕД;

- «заклепки трубчасті» оформлені як «вироби без нанесення різьби з чорних металів для транспортних засобів нові: заклепка трубчаста Е6,35Х17,5ММ» та «вироби без нанесення різьби з чорних металів для транспортних засобів нові: заклепка трубчаста Е6,35Х17,5ММ, заклепка трубчаста Е6,35Х17,5ММ, заклепка трубчаста Р6,35Х17,5ММ, заклепка трубчаста Р6Х18ММ» за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_3 (ставка ввізного мита - 5%), як інші заклепки без різьби, було змінено класифікацію на товарну категорію НОМЕР_9 УКТ ЗЕД («заклепки трубчасті або роздвоєні», ставка ввізного мита - 10%).

- «трещітка транспортного ременя 5Т з ременем 0,5М, ERGO червона двостороння» , щодо яких проведено митне оформлення за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_2, як інші вироби з чорних металів (ставка ввізного мита - 5%, для ЄС - 0%), було змінено класифікацію за товарною позицією 8205 за кодом НОМЕР_8 згідно з УКТ ЗЕД;

- «інші готові вироби з текстилю: чохол сидіння DF 95ХЕ/СЕ/ЕЕ 105ХЕ 2пас червон.», щодо яких проведено митне оформлення за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1, як інші готові вироби, включаючи викройки одягу (ставка ввізного мита - 40%, пільгова - 6,3%), змінено класифікацію на товарну позицію 6304 за кодом НОМЕР_7 відповідно до УКТ ЗЕД.

Перевірка правильності класифікації товарів здійснювалась згідно з:

- вимогами УКТ ЗЕД - товарної номенклатури Митного тарифу України, затвердженої Законом України від 19.09.2013 року №584-VII «Про митний тариф України»;

- основних правил інтерпретації класифікації товарів;

- поясненнями до УКТ ЗЕД, затверджених наказом Державної митної служби України від 30.12.2010 року №1561 «Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності» та наказу Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 року №401 «Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності».

17.08.2018 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «мито на товари, що ввозять субєкти підприємницької діяльності» в сумі 133212,69 грн (в т.ч.: за податковими зобовязаннями 106570,15 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 26642,54 грн);

- № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» в сумі 27227,25 грн (в т.ч.: за податковими зобовязаннями 21781,80 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5445,45 грн).

07.09.2018 року ТОВ «КПП центр» подано скаргу на вищевказані податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 09.11.2018 №36605/6/99-99-11-03-03-25 та на підставі висновків акта перевірки від 26.07.2018 року №1830/13-01-14-11/38169102 відповідачем прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 14.11.2018 року:

- № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» в сумі 27051,19 грн (в т.ч.: за податковими зобовязаннями 21640,95 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5410,24 грн);

- № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «мито на товари, що ввозять субєкти підприємницької діяльності» в сумі 132332,36 грн (в т.ч.: за податковими зобовязаннями 105865,89 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 26466,47 грн).

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що у відповідача, як стверджує позивач, були відсутні правові підстави для проведення документальної невиїзної перевірки та, відповідно, прийняття оскаржуваних рішень. Вважаючи у зв'язку із цим свої права порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до п.п.23, 24, 29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі МК України), митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.5 ст.255 МК України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно зі ст.69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобовязані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у звязку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

За приписами п.3 ч.3 ст.345 МК України, органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Відповідно до ст.351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

У ч.2 ст.351 МК України визначено дві підстави, за наявності яких може бути проведена документальна невиїзна перевірка. Зокрема, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від субєктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю субєктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Аналіз змісту вищенаведених норм МК України дає підстави для висновку, що проведення митного контролю після завершення митного оформлення можливе лише за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України підприємством було допущено порушення законодавства України.

Водночас наказ про призначення документальної невиїзної перевірки обов'язково має містити визначені ч.2 ст.351 МК України підстави для її проведення, які зі змісту такого наказу можливо було чітко ідентифікувати.

Між тим, матеріалами справи підтверджено, що ні наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 26.07.2018 року №1830/13-01-14-11/38169102 «Про результати документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» () дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації товарів», ні акт перевірки від 26.07.2018 року №1830/13-01-14-11/38169102, складений за наслідками проведення документальної невиїзної перевірки, не містять жодних фактів про виявлення контролюючим органом ознак, що свідчать про можливе порушення позивачем законодавства України з питань державної митної справи та в чому саме вони полягають. Також у вказаних документах відсутні відомості про отримання інформації про такі порушення підприємства від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів або ж із висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

При цьому, посилання в наказі Головного управління ДФС у Львівській області від 26.07.2018 року №1830/13-01-14-11/38169102 «Про результати документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» лише на п.1 ч.2 ст.351 МК України не дають можливості ідентифікувати визначену вказаною нормою фактичну підставу для призначення документальної невиїзної перевірки ТОВ «КПП Центр», що суперечить положенням МК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.08.2018 року (справа №808/2133/17).

У свою чергу, як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року (справа №809/911/17), лише дотримання встановлених законодавством умов та порядку проведення перевірок може бути підставою для висновку про законність перевірки. Невиконання процедурних вимог щодо призначення та (або) проведення контрольних заходів призводить до визнання перевірок (незалежно від їх виду) незаконними та відсутності правових наслідків таких.

Крім цього, суд враховує і те, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження податкового органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі №П/811/849/17 (К/9901/11284/18).

У даному ж випадку, визначення суми грошових зобов'язань позивачу згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відбулось за відсутності результатів митного контролю, а також рішення компетентного органу про зміну класифікації товару.

Більше того, імпортований позивачем товар, щодо правильності декларування кодів якого стосувалась документальна невиїзна перевірка, пройшов митне оформлення. Подані до митного оформлення МД були прийняті митним органом, а імпортований товар випущено у вільний обіг.

Принагідно, суд звертає увагу, що якщо митні органи внесли товар до певного коду номенклатури та пропустили товар, то в подальшому вони не мали підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень у зв'язку з виявленням помилки у класифікації товарів.

Щодо посилань відповідача на те, що проведення класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД здійснювалося з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД та характеристик товару, визначальних для його класифікації, які встановлюються за результатами вивчення технічної документації, паспортних даних на товар, товаросупровідних документів, результатів лабораторних досліджень конкретного товару, інформації про товар, розміщеної у відкритому доступі мережі Інтернет, то суд такі не враховує, адже, як видно з акта перевірки від 26.07.2018 року, відповідач не витребовував у позивача жодних документів щодо спірних товарів, як-от технічної документації, і не проводив жодних досліджень конкретного товару, які б свідчили про наявність порушень з боку декларанта при митному оформленні товарів, зазначених в акті перевірки контролюючого органу.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що відповідачем належним чином не обґрунтовано наявності правових підстав для зміни кодів товарів за власною ініціативою в межах процедури митного оформлення, що вказує на безпідставність винесення Головним управлінням ДФС у Львівській області податкових повідомлень-рішень від 14.11.2018 року № та № про збільшення сум грошових зобов'язань зі сплати мита за товари та податку на додану вартість.

Водночас суд зауважує, що контролюючий орган не позбавлений права провести нову перевірку будь-якого виду (в тому числі ще одну невиїзну перевірку), але вже з дотриманням норм чинного законодавства України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення відповідача від 14.11.2018 року № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» та № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «мито на товари, що ввозять субєкти підприємницької діяльності» не відповідають критеріям правомірності рішень суб'єкта владних повноважень, наведеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, так як прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 14.11.2018 року № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» в сумі 27051 (двадцять сім тисяч пятдесят одна) гривня 19 копійок (в т.ч.: за податковими зобовязаннями 21640 (двадцять одна тисяча шістсот сорок) гривень 95 копійок та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 5410 (пять тисяч чотириста десять) гривень 24 копійки.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 14.11.2018 року № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем «мито на товари, що ввозять субєкти підприємницької діяльності» в сумі 132332 (сто тридцять дві тисячі триста тридцять дві) гривні 36 копійок (в т.ч.: за податковими зобовязаннями 105865 (сто пять тисяч вісімсот шістдесят пять) гривень 89 копійок та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 26466 (двадцять шість тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 47 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» (місцезнаходження: вул.Польова 97, село Черляни, Городоцький район, Львівська область, 81500; ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 2390 (дві тисячі триста девяносто) гривень 76 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду буде складено до 15.04.2019 року.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту судового рішення складено в одному примірнику 15.04.2019 року.