Справа № 0440/6036/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6036/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року

у справі № 0440/6036/18

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області,

про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення:

№ від 26.07.2018 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, яким збільшено податкове зобов'язання на 36920,96 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 18 460,48 грн.;

№ від 26.07.2018 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір, яким збільшено податкове зобов'язання на 3076,74 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 1 538,37 грн.;

№ від 26.07.2018 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 23569,00 грн. та застосування фінансових (штрафних) санкцій (штрафу) на суму 5 892,25 грн. та

рішення № від 26.07.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 8162,53 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 27.07.2018 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на суму 45125,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані помилковістю висновків контролюючого органу про безпідставне відображення в податковому обліку результатів господарських операцій позивача з ТОВ «Агроспецторг» на підставі укладеного договору про надання послуг - дослідження кон'юнктури ринку. Висновки, що витрати на маркетингові послуги не пов'язані з виробництвом товарів та отриманням доходів, не відповідають діючому законодавству і фактичним обставинам.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про правомірність висновків відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: безпідставне включення до витрат вартості маркетингових послуг, оскільки позивачем не надані документи, які б підтверджували реальне виконання послуг, факт надання послуг, мету та сенс таких послуг, а також їх вплив на його господарську діяльність.

Суд виходив з того, що оскільки чинним законодавством не встановлено окремого правового регулювання порядку віднесення понесених позивачем витрат на оплату маркетингових послуг до складу валових, для можливості їх врахування визначальним є економічна обґрунтованість, спрямованість на збільшення доходу та правильне оформлення первинних документів, якими є договори про надання послуг, акти приймання-передачі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач зазначає, що ринкові або маркетингові дослідження є систематичним пошуком, збором, обробкою й аналізом інформації, необхідної для прийняття стратегічних та оперативних рішень у процесі здійснення підприємством своєї підприємницької діяльності, тобто витрати на маркетингові послуги пов'язані з веденням господарської діяльності, тому позивачем правомірно, у відповідності до п.177.4 ст.177 ПК України, відображено відповідні господарські операції в податковому обліку. Крім того, позивач не погоджується з твердженням суду, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Укладання договору свідчить про встановлення домовленості між сторонами щодо вчинення певних дій в майбутньому (після укладання договору), виникнення юридичних прав і зобов'язань між контрагентами. Позивачем до позовної заяви додані первинні документи, які також надавались відповідачеві і до оформлення яких у відповідача не було зауважень, тому висновки суду першої інстанції щодо відсутності первинних документів про надання маркетингових послуг позивачу не відповідають фактичним обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. До апеляційного суду подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач зазначає, що оскаржуючи податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) в повному обсязі, позивач фактично не погоджується з висновками контролюючого органу щодо виявлених порушень з приводу отримання маркетингових послуг від ТОВ «Агроспецторг». Стосовно правовідносин позивача з вказаним контрагентом відповідач наполягає на тих обставинах, які були встановлені в ході проведеної перевірки, а саме: в актах виконаних робіт не конкретизовано, які саме роботи було виконано (зміст та обсяг господарської операції) із зазначенням їхньої вартості (вартісний вираз), годин виконання робіт (одиниця виміру господарської операції). Платником не доведено економічну доцільність витрат без визначення конкретних послуг та причинного зв'язку між придбаними послугами і отриманням економічної вигоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ФОП ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування, є платником податку на додану вартість, з 29.06.2017 перебуває на обліку в Новомосковській об'єднаній державній податковій інспекції як платник податків за неосновним місцем обліку.

У період з 01.01.2016 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_1 здійснював оптову торгівлю м'ясом перепелів, перепелиними яйцями, гусьми, розведенням овець, розведенням перепелів, розведенням інших тварин (вид діяльності за КВЕД 01.49).

ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт № 37076/04-36-13-051/НОМЕР_5 від 16.07.2018 (а.с.22 т.1).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого завищено суми валових витрат у розмірі 205 116,45 грн., у тому числі: 2016 рік - 165907,66 грн., 2017 рік - 39208,79 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу у розмірі 205 116,45 грн. в тому числі: 2016 рік - 165907,66 грн., 2017 рік - 39208,79 грн. та занижено ПДФО до сплати в сумі 36920,96 грн., в тому числі: 2016 рік - 29863,38 грн.; 2017 рік - 7057,58 грн. в результаті чого донараховано: ПДФО у розмірі 36920,96 грн., в тому числі: 2016 рік - 29863,38 грн.; 2017 рік - 7057,58 грн.

вимоги п.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX, ст.177 ПК України, в частині

завищення витрат за 2016-2017 рр. в розмірі 205116,45 грн., у тому числі: 2016 рік - 165907,66грн., 2017 рік - 39208,79 грн., що призвело до заниження до оподаткування військовим збором з чистого (оподатковуваного) доходу в розмірі 205 16,45 грн., у тому числі: 2016 рік - 165907,66 грн., 2017 рік - 39208,79 грн., в результаті чого донараховано військового збору у розмірі 3076,74 грн., в тому числі: 2016 рік - 2488,61 грн.; 2017 рік - 188,588,13 грн.;

пп.4 ч.1 ст.4, п.2. ст.6, п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI, заниження бази до сплати єдиного соціального внеску у сумі 205116,45 грн., в тому числі: 2016 рік - 165907,66 грн., 2017 рік - 39208,79 грн., в результаті чого сума боргу по ЄСВ складає 45125,62 грн., в тому числі: за 2016 рік - 36499,69 грн.; за 2017 рік - 8625,93 грн.;

пп. 198.5 ст.198, п. 189.1 ст.189 ПК України в частині заниження бази рахування ПДВ в сумі 117841,70 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань з ПДВ та завищення від'ємного значення на суму 23569,00 грн.;

Актом перевірки зафіксовано, що з 01.01.2016 по 31.12.2016 позивачем завищено витрати на загальну суму 165907,66грн. (без ПДВ) внаслідок включення до складу «Інших витрати» витрат на: бухгалтерські послуги в сумі - 18000,00 грн.; оренду землі в сумі - 941,49 грн.; передплату за електроенергію в сумі - 29124,47 грн.; витрати на маркетингові послуги, не пов'язані з виробництвом товарів та отриманням доходів, в сумі - 117841,70 грн.

У період з 01.01.2017 по 31.12.2017 позивачем завищено витрати на загальну суму 39208,79 грн. (без ПДВ) внаслідок включення до складу «Інших витрати» витрат на: бухгалтерські послуги в сумі - 23300,00 грн.; передплату за електроенергію в сумі - 15908,79 грн.

Вартість витрат на маркетингові послуги в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_1 віднесено до складу «Інших витрат» в сумі 227378,60 грн. (без ПДВ), які складаються з послуг, наданих ТОВ «Агроспецторг», вартість яких склала 117841,67 грн. за договором про надання послуг (дослідження кон'юнктури ринку) від 25.03.2015 № 25.

На підставі висновків акту перевірки від 16.07.2018 ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення - рішення:

№ від 26.07.2018, яким збільшено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 55381,44 грн., з яких 36920,96 грн. сума податкового зобов'язання, 18460,48 грн. - сума штрафної санкції;

№ від 26.07.2018, яким збільшено ФОП ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання з військового збору на 4615,11 грн., з яких 3076,74 грн. сума за податковими зобов'язаннями, 1538,37 грн. - сума штрафної санкції;

№ від 26.07.2018, яким зменшено ФОП ОСОБА_1 розмір від'ємного значення суми ПДВ на 23569,00 грн., 5892,25 грн. - сума штрафної санкції;

рішення № від 26.07.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 8162,53 грн. штрафної санкції;

вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 27.07.2018 в сумі 45125,62 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Оскаржуючи вказані рішення та вимогу в повному обсязі, позивач фактично обмежив спір у даній справі питанням правомірності висновків контролюючого органу з приводу отримання позивачем маркетингових послуг у ТОВ «Агроспецторг» в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, які за твердженням контролюючого органу не пов'язані з виробництвом товарів та отриманням доходів.

До таких висновків контролюючий орган дійшов виходячи з наступних обставин.

Як зазначено в акті перевірки, до перевірки підприємцем надані акти виконаних робіт ТОВ «Агроспецторг», оплата послуг підтверджена виписками про рух коштів на банківських рахунках підприємця. Крім того, ФОП ОСОБА_1 надані до перевірки звіти про дослідження кон'юнктури ринку. В ході перевірки ФОП ОСОБА_1 надано запит від 02.07.2018, в якому запитувалась інформація щодо покращення результатів діяльності підприємця, яке безпосередньо пов'язане з отриманими маркетинговими послугами.

Враховуючи надану підприємцем інформацію щодо необхідності придбання послуг з дослідження кон'юнктури ринку у ТОВ «Агроспецторг» та проведений аналіз господарської діяльності ФОП ОСОБА_1, контролюючий орган встановив, що зазначені витрати не входять до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів/прямо пов'язаних з виробництвом товарів, визначених п.177.7 ПК України, внаслідок чого донарахований податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Також з підстав, визначених п.198.5 ст.198 ПК України, відповідачем встановлено заниження бази оподаткування ПДВ на суму вартості послуг маркетингу, що призвело до заниження суми податкових зобов'язань, і як наслідок, завищення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість,

Заперечуючи проти позовних вимог та обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідачем наведені обставини, які фактично не встановлювались при перевірці, а саме: контролюючий орган зазначає, що згідно актів виконаних робіт не конкретизовано, які саме роботи було виконано (зміст і обсяг господарської операції) із зазначенням їхньої вартості (вартісний вираз), годин виконання робіт (одиниця виміру господарської операції). В актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) зазначено лише загальне найменування робіт та їх вартість без конкретизування, які саме роботи було виконано, їх види та опис, конкретні обсяги та напрями, за якими вони проводилися, кількість відпрацьованих родин, перелік використаних ресурсів та яка частина їхньої вартості, включена до вартості робіт, що робить неможливим встановлення змісту та обсягу господарської операції та факту використання її результатів у господарській діяльності платника.

Із наданих платником документів не вбачається, які критерії використовувалися для визначення вартості послуг. Платником не доведено економічну доцільність витрат без визначення конкретних послуг та причинного зв'язку між придбаними послугами й отриманням економічної вигоди.

Крім зазначеного в звітах про дослідження кон'юнктури ринку, наданих ТОВ «Агроспецторг», не зазначено коду ЄДРПОУ, адреси, стану платника податку виробників, які були відпрацьовані в ході надання послуг.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у відповідності до вимог ст.308 КАС України, не погоджується з судом першої інстанції про правильність вказаних висновків відповідача.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, врегульовано статтею 177 Податкового кодексу України.

Так, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу (п.177.1 ст.177 ПК України).

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п.177.2 ст.177 ПК України).

Пунктом 177.4 ст.177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування.

Відповідно до пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України до інших витрат відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до пп.177.4.5. п.177.4 ст.177 ПК України до складу витрат підприємця не включаються: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Отже, до витрат, які враховуються при визначенні чистого оподатковуваного доходу фізичної особи-підприємця, включаються безпосередньо пов'язані з отриманням доходів витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності такої особи.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Одночасно відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України, на який посилається відповідач, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Вимоги до підтвердження даних, визначених позивачем у податковій звітності, встановлені ст.44 ПК України, в якій зазначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В свою чергу, частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Також у п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за № 168/704, визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, не спростовується сторонами, у періоді, що перевірявся (2016 рік), позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Агроспецторг» (виконавець) в межах укладеного договору про надання послуг (дослідження кон'юнктури ринку) від 25.03.2015 № 25 (а.с.84 т.1).

За умовами вказаного договору виконавець за завданням замовника надає послуги: дослідження ринку закупівлі від виробника (зернових культур: насіння соняшнику, пшениці, ячменю, кукурудзи, сої), як на території України, а також країн СНГ. Дослідження кон'юнктури ринку продажу яєць та м'яса перепелів, як на території України і в країнах СНГ, а також Європи (Білорусь, Туреччина). Вивчення попиту та пропозицій на ринках, з урахуванням цінової політики, що дасть змогу замовнику одержувати максимальні прибутки від виробництва.

Вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного календарного місяця (кварталу) та фіксується в актах про надання послуг. Акт про надання послуг підписується сторонами за договором в кінці кожного місяця (кварталу).

На підтвердження виконання означеного договору позивачем подано до контролюючого органу документи, копії яких долучено до матеріалів справи і які були досліджені як відповідачем, так і судом першої інстанції, а саме:

акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) дослідження кон'юнктури ринку № ОУ-0000001 від 31.01.2016; № ОУ-0000003 від 29.02.2016, № ОУ-0000004 від 31.03.2016; №ОУ-0000006 від 28.04.2016; № ОУ-0000008 від 30.04.2016; №ОУ-0000011 від 31.05.2016; № ОУ-0000013 від 30.06.2016; № ОУ-0000015 від 31.07.2016; № ОУ-0000016 від 31.08.2016; № ОУ-0000017 від 30.09.2016; № ОУ-0000020 від 31.10.2016; №ОУ- 0000022 від 30.11.2016.

звіти про дослідження кон'юнктури ринку: від 31.03.2016 (Завдання: вивчення пропозиції зернових культур на вітчизняному аграрному ринку (Дніпропетровської та Запорізької областей); від 30.06.16 (Завдання: вивчення пропозиції зернових культур на вітчизняному та аграрному ринку); від 30.09.16 (вивчення пропозиції зернових культур на вітчизняному аграрному ринку (перелік ФГ Дніпропетровської та Запорізької областей); від 30.11.2016 (мовою оригіналу: Опрос потребителей в торгових сетях супермаркетов «АТБ-Маркет», «Сильпо», «Варус» г. Запорожье);

виписки про рух коштів на банківських рахунках ФОП ОСОБА_1

Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій з надання маркетингових послуг в податковому обліку підприємця матеріали справи не містять.

В ході перевірки контролюючи органом жодних питань та зауважень з приводу правильності складення та повноти означених документів не виникало, будь-які відомості щодо недоліків цих документів в акті перевірки від 16.07.2018 відсутні.

Суд першої інстанції під час розгляду справи дослідив вказані первинні документи, дійшов висновку про недоведеність факту надання послуг, зазначив про неможливість вважати доказом надання послуг вищевказані первинні документи.

При цьому, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, щодо акти приймання-здачі робіт (надання послуг) не розкривають змісту наданих послуг, позаяк не містять деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, що, у свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності позивача. Також суд встановив, що платником не доведено економічну доцільність витрат без визначення конкретних послуг та причинного зв'язку між придбаними послугами й отриманням економічної вигоди, тобто що вищевказані витрати безпосередньо пов'язані з отриманням доходу позивача.

З цього приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що наявні в матеріалах справи докази: акти приймання-здачі робіт (надання послуг) за договором про надання послуг містять, зокрема, одиницю виміру господарської операції (маркетингові послуги), вартість одиниці виміру (гривня), обсяг наданих послуг (у вартісному виразі), прізвища відповідальних осіб, що дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, в якості доказів виконання вищевказаного договору позивачем надано суду зазначені вище звіти про надання послуг, в яких міститься інформація про дослідження кон'юнктури певного сегменту ринку в межах визначеного договором предмету.

В результаті дослідження вказаних документів, а також враховуючи види діяльності позивача, апеляційний суд вважає, що складені на виконання договору від 25.03.2015 № 25 акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» і в сукупності з наведеними вище звітами та іншими документами є достатніми доказами для підтвердження реальності господарських операцій з надання маркетингових послуг та їх зв'язку з господарською діяльністю позивача.

Крім того, доводи відповідача з приводу змісту актів здачі-прийняття послуг апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства через відсутність законодавчо визначеної форми актів передачі-приймання робіт (надання послуг) та звітів про надання послуг, в тому числі, маркетингових, і встановлених правил та вимог щодо їх складення і змісту.

Так, норми глави 63 Цивільного кодексу України, якою врегульований такий вид зобов'язань як послуги, не встановлюють ніяких правил і вимог до форми та змісту документів, що складаються на виконання договору про надання послуг.

Приймаючи до уваги вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» до первинних документів, вбачається, що зміст та обсяг господарської операції визначають особи, які відповідають за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. При цьому ці особи мають забезпечити розкриття змісту господарської операції та ідентифікацію активів, зобов'язань, доходів або витрат, з нею пов'язаних.

У спірних правовідносинах розкриття суті маркетингових послуг підтверджується наданими позивачем відповідними звітами, а фактичне надання цих послуг підтверджується матеріалами справи. В даному випадку і акти передачі-приймання маркетингових послуг, і звіти про надання таких послуг містять достатній обсяг обов'язкових реквізитів для встановлення часу складання документа, його назви, суті господарської операції, вартості послуг, та для ідентифікації осіб, які підписали вказані документи.

Крім того, враховуючи принцип свободи укладення договору, виходячи з правил ведення господарської діяльності, платник податків має право самостійно визначати обсяг робіт та послуг, який йому необхідний для забезпечення власної господарської діяльності; визначення необхідності та доцільності укладення суб'єктом господарювання певних договорів не належить до компетенції податкових органів.

Також слід зазначити, що на момент укладення ФОП ОСОБА_1 та реалізації договору від 25.03.2015 № 25 контрагент - ТОВ «Агроспецторг» мало зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, було зареєстровано як платник податку на додану вартість.

Законодавчо встановлені вимоги, необхідні для чинності правочину (ст.203 ЦК України), позивачем та ТОВ «Агроспецторг» дотримані. Також господарські зобов'язання з надання послуг не містять ознак фіктивності (вчинених без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися відповідними правочинами), нікчемності, безтоварності.

Приймаючи до уваги, що одним з видів діяльності позивача є розведення тварин, торгівля яйцями перепелів, м'ясом, укладення договору про надання маркетингових послуг з ТОВ ТОВ «Агроспецторг», предметом якого є дослідження кон'юнктури ринку виробників зернових культур, ринку збуту яєць та м'яса перепелів, а саме: потенційних постачальників та вивчення факторів попиту споживачів, є таким, що в повній підтверджує зв'язок отриманих послуг з господарською діяльністю позивача і отриманими ним доходами.

З приводу доцільності укладення договору про надання маркетингових послуг і використання результатів надання позивачу цих послуг у його господарській діяльності, позивач зазначає, що маркетингові дослідження дають можливість для збору інформації про об'єктивну ситуацію на ринку. У зв'язку з відсутністю у штаті спеціаліста по маркетингу, позивачем в 2016 році замовлені такі послуги у ТОВ «Агроспецторг» з метою вивчення факторів, якими споживачі користуються при виборі товару. Внаслідок проведення таких досліджень позивач вказує, що він одержав повну інформацію по кожному сегменту споживачів.

Крім того, контрагентом позивача проведено дослідження відносно вивчення кон'юнктури посівних площ зернових культур, що дало можливість придбати кукурудзу, пшеницю, шрот соняшниковий для харчування тварин.

Позивачем надано до перевірки та до позовної заяви, в тому числі, копію договору поставки № 120116 від 12.01.2016 з СФГ «Сімон» та первинних документів, складених на його виконання (видаткова накладна, ТТН, банківські виписки); копію договору купівлі-продажу № 0106/09/16 від 09.06.2016 з ТОВ «Руновщина» та первинних документів, складених на його виконання (накладні, ТТН, виписки банку), укладання яких й стало результатом та наслідком надання маркетингових послуг позивачем ТОВ «Агроспецторг» за договором про надання послуг (дослідження кон'юнктури ринку) № 25 від 25.03.2015, що є безпосереднім результатом надання позивачу маркетингових послуг.

Позивач вказує, і це не спростовується матеріалами справи, що застосовуючи інформацію, яка міститься в звітах, позивач в 2016 році уклав договори з вказаними вище суб'єктами господарювання, з ТОВ «Руновщина» за умовами якого придбав зерно (зерновідходи) за ціною, яка значно нижче ніж цілого зерна. Про існування вказаного підприємства позивач дізнався саме із звіту ТОВ «Агроспецторг» від 11.05.2016 про фермерські господарства Харківської області та Покровського району Дніпропетровської області. Придбані зерновідходи використані для годівлі перепелів, тобто використані безпосередньо у підприємницької діяльності позивача.

Виходячи з вищенаведеного, відповідачем в ході проведення перевірки не наведені та не встановлені обставини, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з надання маркетингових послуг меті та задачам діяльності позивача, або що реалізація вказаних операцій не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Отже, приймаючи до уваги, що факт надання маркетингових послуг підтверджений позивачем належними первинними документами, відповідач дійшов помилкового висновку про порушення позивачем норм податкового законодавства при визначенні оподаткованого чистого доходу за 2016 рік внаслідок безпідставного включення до переліку витрат вартості маркетингових послуг у розмірі 117841,67 грн. і заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 21211,51 грн.

З цих же підстав є помилковим висновок відповідача і про заниження позивачем суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість і, як наслідок, завищення розміру від'ємного значення податку на додану вартість на суму 23569,00 грн.

Стосовно встановленого контролюючим органом заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та військового збору апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці.

В абз.1 п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

В свою чергу, відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Отже, фізичні особи-підприємці є платниками єдиного внеску, який нараховується з суми оподатковуваного доходу, і за не нарахування цього внеску для платника передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків зазначеної суми.

Щодо військового збору, то відповідно п.п.1.1-1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Таким чином, приймаючи до уваги, що розмір єдиного внеску і військового збору для фізичної особи-підприємця прямо залежить від суми його оподатковуваного доходу, а за встановлених вище обставин апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність тверджень відповідача про заниження позивачем оподаткованого чистого доходу за 2016 рік по операціям з отримання маркетингових послуг у ТОВ «Агроспецторг», відповідно, безпідставним є донарахування відповідачем сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 25925,17 грн. та військового збору в сумі 1767,63 грн., нарахованих з цього доходу, а також застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 5185,00 грн., тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.07.2018, рішення від 26.07.2018 та вимога від 27.07.2018 у цій частині є протиправними, підлягають скасуванню.

Стосовно інших, виявлених відповідачем порушень, зафіксованих в акті перевірки від 16.07.2018, позивач не заперечує, визначення відповідачем з цього приводу сум грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору податковими повідомленнями-рішеннями № від 26.07.2018, № від 26.07.2018, а також суми недоїмки з єдиного соціального внеску вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 27.07.2018 та штрафної санкції за рішенням № від 26.07.2018 фактично не оскаржує.

Суд першої інстанції невірно та не у достатньому обсязі встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з порушенням норм права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 0440/6036/18 скасувати, прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати:

податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2018 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, в розмірі 21211,51 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 10605,75 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2018 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в розмірі 1767,63 грн. та штрафних (фінансових) санкцій (штрафи) на суму 883,81 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2018 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 23569,00 грн. та застосування фінансових (штрафних) санкцій (штрафу) на суму 5892,25 грн.

рішення № від 26.07.2018 в частині застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 5185,03 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 27.07.2018 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на суму 25925,17 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко