Справа № 1.380.2019.000528
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000528
У Х В А Л А

з питань закриття провадження в адміністративній справі

09 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., представниці позивача 1 ОСОБА_1, представника позивачки 2 ОСОБА_2, представниці відповідача Шутко Д.О., розглянув у підготовчому засіданні клопотання відповідача про закриття провадження у адміністративній справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Терен», ОСОБА_4 до Трускавецької міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення, спонукання до вчинення дій

у с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Терен», ОСОБА_4 звернулись до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Трускавецької міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення 48 сесії Трускавецької міської ради від 20.12.2018 № 1172 «Про скасування п. 9 рішення Трускавецької міської ради від 17.03.2016 № 120»; зобов'язання відповідача в особі уповноважених осіб укласти та підписати з позивачами: ОСОБА_4, ТзОВ «Терен», ОСОБА_6 договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,3981 га по АДРЕСА_1 для будівництва готелю курортного типу за рахунок земель терміном на три роки.

Підставою цього позову зазначено незаконність та протиправність оскаржуваного рішення, оскільки таке прийняте всупереч вимогам законодавства, а саме, ст. 25, ч. 14 ст. 46 ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР та не відповідає рішенню Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19 ст. 144 Конституцій України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України № 280/97-ВР. Скасування самостійно відповідачем прийнятого ним рішення не відповідає та суперечить приписам чинного законодавства. Відповідач також допускає протиправну бездіяльність, оскільки ухиляється від підписання з позивачами договору оренди земельної ділянки.

Оскільки вказане порушує права позивачів, вони звернулись до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 04.02.2019 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків шляхом подання до канцелярії суду чи надіслання на адресу суду оригіналу документа про сплату судового збору позивачем 1 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Терен" у сумі 3842,00 грн., за реквізитами вказаними у мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвалою суду від 04.02.2019 відмовлено у забезпеченні позову.

Ухвалою суду від 25.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

22.03.2019 за вх. № 9671 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.77-79).

Вказане клопотання мотивоване тим, що зі змісту цієї позовної заяви відповідачем з'ясовано, що позивач звернувся до суду про визнання протиправним та скасування п. 9 рішення Трускавецької міської ради № 120 від 19.03.2016 щодо укладення договору оренди землі у зв'язку з порушенням вимог абз. 1 п. 2 ст. 134 Земельного кодексу України. Тобто цей спір стосується права оренди позивача на земельні ділянки, які є комунальною власністю, а міська рада під час здійснення повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин. Отже, виник спір про право цивільне і подальше оспорювання права оренди на спірні земельні ділянки не повинно вирішуватись за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових можливостей встановлювати належність права оренди на земельній ділянці. Така позиція відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.06.2018 у справі № 727/10968/17, провадження № 11-524апп18.

Оскільки провадження у цій справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, просив провадження у справі закрити.

Представниця відповідача вказане клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Представниця позивача 1 проти цього клопотання заперечила, з підстав, що викладені у запереченні на клопотання. Вважає це клопотання безпідставним. Пояснила, що на підставі оскаржуваного рішення Трускавецької міської ради № 1172 від 20.12.2018 «Про скасування п. 9 рішення Трускавецької міської ради № 120 від 17.03.2016», договору оренди земельної ділянки укладено не було.

Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

У даному випадку відповідач є суб'єктом владних повноважень, а у спірних правовідносинах сторони не є рівноправними учасниками як у приватноправових договірних відносинах, оскільки Трускавецька міська рада як суб'єкт владних повноважень виконує владні управлінські функції, від яких у майбутньому залежить виникнення чи не виникнення договірних відносин щодо оренди спірної земельної ділянки. Скасувавши п. 9 рішення Трускавецької міської ради № 120 від 17.03.2016, відповідач не надав дозвіл на укладення договору оренди вказаної земельної ділянки, а тому права позивачів на оренду спірної земельної ділянки не виникло.

На даний час між сторонами існують адміністративні правовідносини, які не припинені, відповідно, договірні правовідносини не виникли, зокрема, оренди земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, земельна ділянка не була надана позивачам і не перебувала в оренді позивачів, а відтак, право володіння та користування у них не виникло, оскільки договір оренди не укладено.

Представниця позивача 1 звернула увагу на те, що покликання відповідачем на позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 20.06.2018 у справі № 727/10968/17, не підлягає врахування у цій справі, оскільки правовідносини, які досліджувались Великою Палатою Верховного Суду та у цій справі не є аналогічними чи тотожними.

З огляду на викладене, цю справу слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, просила у задоволенні клопотання відмовити.

Представник позивачки 2 підтримав позицію представниці позивача 1, просив у задоволенні клопотання відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6 скерувала суду заяви за вх. № 11150 від 03.04.2019 та за вх. № 12115 від 09.04.2019, просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити.

Суд заслухав пояснення представників учасників справи щодо заявленого клопотання, та вирішуючи його керується таким.

За приписами ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів відносяться спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України).

Суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є рішення 48 сесії Трускавецької міської ради від 20.12.2018 № 1172 «Про скасування п. 9 рішення Трускавецької міської ради від 17.03.2016 № 120», яким скасовано п. 9 рішення Трускавецької міської ради № 120 від 19.03.2016 у зв'язку з порушенням вимог абзацу 1 п. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, а саме на час його прийняття ТзОВ «Терен», ОСОБА_4, ОСОБА_6 не були співвласниками об'єкта нерухомого майна (будинок охорони), розташованого на земельній ділянці за кадастровим № НОМЕР_2, цей об'єкт нерухомого майна перебував і станом на цей час перебував у власності ТзОВ «Інфратон».

Підставою цього позову зазначено незаконність та протиправність оскаржуваного рішення, оскільки таке прийняте всупереч вимогам законодавства, а саме, ст. 25, ч. 14 ст. 46 ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР та не відповідає рішенню Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19 ст. 144 Конституцій України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України № 280/97-ВР. Скасування самостійно відповідачем прийнятого ним рішення не відповідає та суперечить приписам чинного законодавства. Відповідач також допускає протиправну бездіяльність, оскільки ухиляється від підписання з позивачами договору оренди земельної ділянки.

У цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Також, суд звертає увагу, що позивач хоч і вказує, в тому числі, на порушення його цивільних прав, однак, підставами для визнання протиправними і скасування оскарженого рішення в позові зазначає процесуальні та процедурні порушення допущені при їх прийнятті відповідачем.

Згідно з приписами ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

У статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено вичерпний перелік повноважень сільської, селищної, міської ради. Зокрема, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання зазначені у 57 пунктах даної статті.

Саме пункт 34 вказаної статті надає право раді вирішувати відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Системно проаналізувавши вказані приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачу делеговано встановлені законами повноваження з питань земельних відносин, та повноваження на прийняттю відповідних рішень за наслідками розгляду заяв та документів.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів»

№ 8 від 20.05.2013, управління та розпорядження державним і комунальним майном є організаційно-правовою діяльністю суб'єктів владних повноважень - органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які здійснюють її шляхом прийняття актів з дотриманням встановленої процедури.

Конституційний Суд України у рішенні від 01.04.2010 № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, п.п. «а», «б», «в», «г» ст. 12 Земельного кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, вирішив, що органи місцевого самоврядування у земельних відносинах з громадянами та юридичними особами, в тому числі щодо вирішення питань розпорядження, передачі у власність, у користування земельних ділянок, а також їх вилучення, виступають виключно як суб'єкти владних повноважень. Конституційний Суд України вважає, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Стаття 143 Конституції України містить норму про те, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Отже, земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Зі змісту заявлених позовних вимог та відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку, що у даному випадку рішення Трускавецької міської ради як рішення суб'єкта власних повноважень підлягає оцінці на відповідність критеріям щодо правомірності такого за приписами ч. 2 ст. 2 КАС України.

Щодо покликання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 727/10968/17, провадження 11-524апп18, суд звертає увагу відповідачу на те, що обставини у вказаній справі та справі, яка розглядається Львівським окружним адміністративним судом є різними, предмети спорів не є тотожними, оскільки, хоч і розгляд питань, що пов'язані з договором оренди земельної ділянки між юридичними особами підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, однак в цій справі суд повинен надати оцінку рішенню органу місцевого самоврядування на предмет відповідності його законності зі стадії прийняття заяви, її розгляду до винесення оскаржуваного рішення, згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, зважаючи на мотиви наведені позивачем у позові.

Крім того, представниця відповідача 1 повідомила суд, що значення для розмежування юрисдикцій має і те, що, не зважаючи на те, що земельна ділянка мала бути передана в оренду позивачам, однак самого договору оренди укладено між ними та відповідачем не було, хоч вказане залежить від рішення розпорядника земельною ділянкою - Трускавецької міської ради.

З огляду на наведене, клопотання відповідача з наведених мотивів та станом на момент його вирішення, є безпідставним та необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 238, 241, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в:

1. У задоволені клопотання відповідача, Трускавецької міської ради Львівської області, про закриття провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Терен» (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Сагайдачного, 2), ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) до Трускавецької міської ради Львівської області (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів, ОСОБА_6 (АДРЕСА_3) про визнання протиправним та скасування рішення, спонукання до вчинення дій - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.04.2019.

Суддя Качур Р.П.