Справа № 222/164/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року справа №222/164/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Реуцького Антона Володимировича на рішення Володарського районного суду Донецької області від 05 березня 2019 року (повне судове рішення складено 05 березня 2019 року у смт. Нікольське Володарського району) у справі № 222/164/19 (суддя в І інстанції Доценко С.І.) за позовом ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Реуцького Антона Володимировича про визнання дій інспектора незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Реуцького Антона Володимировича (далі - Поліцейський) про визнання дій інспектора незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтуванні позову зазначено про невідповідність встановлених відповідачем обставин, викладених у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 640880 від 24.01.2019, винесеної Поліцейським у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП), яке полягає в тому, що він нібито порушив правила дорожнього руху, а саме проїхав перехрестя на червоне світло світлофору, фактичним обставинам, та відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП. Також, позивач наголошує на процесуальні порушення при складанні постанови, які полягали в тому, що інспектор порушив вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 256, 268, 278, 279, 280 КУпАП щодо повного всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, у зв'язку із наведеним просив суд визнати дії Поліцейського незаконними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 05 березня 2019 року позовні вимоги задоволені.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 640880 від 24.01.2019, складену інспектором патрульної поліції роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Реуцьким Антоном Володимировичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що постановою про притягнення до адміністративної відповідальності серія НК № 640880 від 24.01.2019 Поліцейським притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Суть правопорушення, згідно вказаної постанови, полягає в тому, що 24.01.2019 о 12-05 год. в Кальміуському районі м. Маріуполя, на перехресті проспекту Металургів та вул. Блажевича, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом RENAULT KANGOO державний номерний знак НОМЕР_1, порушив вимоги п.п.8.7.3.Е. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), а саме здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини другої статті 122 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів за порушення, зокрема правил проїзду на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

У відповідності до п. п. 8.7.3«є» ПДР України поєднання червоного і жовтого кольору забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

З наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається фіксації саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, натомість зафіксовано лише факт складання постанови, а тому стверджувати, що водій здійснював проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору неможливо. Доказів, які б спростували твердження позивача, що він не вчиняв правопорушення, відповідачем не надано.

Проаналізувавши досліджені судом докази та правові норми, які регулюють зазначені правовідносини, суд прийшов до висновку, що відповідачем, на якого законом покладено обов'язок щодо збирання доказів правопорушення, та на якого покладений обов'язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надав суду докази, які б безпосередньо свідчили про наявність події правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на вимоги ч. 3 ст. 21 КАС України, якою встановлено, що якщо справа щодо однієї вимоги підсудна окружному адміністративному, а щодо іншої - місцевому загальному суду як адміністративному, таку справу розглядає окружний адміністративний суд, колегія суддів не бере до уваги з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За результатом розгляду позовної заяви у цій справі судом першої інстанції дії відповідача неправомірними не визнавались.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

На підставі встановлених обставин справи в сукупності з наведеними вище нормами матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок місцевого суду про задоволення позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Реуцького Антона Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 05 березня 2019 року у справі № 222/164/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 15 квітня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. В. Геращенко