Справа № 1.380.2019.000012
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №1.380.2019.000012

03 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Магиревич Ю.Д.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Ярової А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення середньої заробітної плати у зв'язку із затримкою виконання рішення суду, зобов'язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) звернулася до суду з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.Шевченка, 9), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 04.03.2019 вх.№7210 просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату у зв'язку з затримкою виконання рішення суду від 17.05.2018 у справі №813/3139/17 за період з 18.05.2018 до 25.09.2018 в сумі 30143,41грн.;

-зобов'язати відповідача нарахувати і сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 4114,31грн.;

-зобов'язати відповідача відобразити в звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за вересень 2017року по вересень 2018року суму нарахованої позивачу середньої заробітної плати за вересень 2017року по вересень 2018року та суму нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із суми нарахованої середньої заробітної плати, в розмірі кожного місяця.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі №813/3139/17 залишено без змін. Визнано протиправним та скасовано наказ Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 07.08.2017 №81-0 «Про звільнення» в частині звільнення завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 з роботи згідно із п.4 ч.1 ст.83, п.1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу», п.1 ст.40 КЗпП України скорочення штатної чисельності. Поновлено ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицькій ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, з 08.08.2017. Стягнено з Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 48921,60грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицькій ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області та стягнення на її користь середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 1254,41грн. допущено до негайного виконання. Рішення суду набрало законної сили 05.09.2018. Наказом Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 20.09.2018 №26-О ОСОБА_1 поновлено на роботі. Так, Дрогобицьким управлінням державної казначейської служби України у Львівській області меморіальним ордером №1 від 16.08.2018 здійснено безспірне списання коштів в сумі 47667,19грн. з рахунку Дрогобицької ОДПІ на користь ОСОБА_1 Також, наказом Дрогобицької ОДПІ від 23.10.2018 №32-0 ОСОБА_1 здійснено виплату середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 1254,41 грн. Однак, відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих 09.11.2018 ГУПФ України у Львівській області, Дрогобицька ОДПІ у Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за вересень 2017 року - вересень 2018 року не включила ОСОБА_1 як застраховану особу, не відобразила нараховану і виплачену їй середню заробітну плату в сумі 48921,60грн. і не нарахувала єдиний внесок із суми виплаченої зарплати. На думку представника позивача, Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі №813/3139/17 виконала несвоєчасно, не нарахувала і не сплатила єдиний внесок в розмірі 4114,31грн. із суми нарахованої та виплаченої заробітної плати, не відобразила у Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за вересень 2017 року - вересень 2018 року нараховану і виплачену ОСОБА_1 середню заробітну плату в сумі 48921,60грн. і єдиний внесок із суми виплаченої зарплати в розмірі 4114,31грн. Вважає, що відповідно до ст.236 Кодексу законів про працю України має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу за весь час невиконання рішення суду.

12.02.2019 за вх.№4971 у встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. При цьому, згідно з абз.1 ч.8 ст. 9 вказаного Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Тобто, платники під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (абзац 2 ч.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»). На думку представника відповідача, особливістю нарахування ЄСВ на суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу є необхідність розділення її загальної суми на кількість місяців за які її нараховано, оскільки в резолютивній частині рішення суду зазначена загальна сума середнього заробітку. Так як згідно з положеннями ст. 14 п. 14.1 п.п. 14.1.180 Податкового кодексу України, особою, яка відповідальна за нарахування та сплату податків і зборів (обов'язкових платежів) є податковий агент, який визначається згідно норм цього кодексу. Однак, Львівським окружним адміністративним судом в ухвалі від 14.11.2018 про роз'яснення судового рішення, зазначено, що роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання податків і зборів до бюджету з середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 48921,60 грн. нарахованого позивачу на підставі рішення суду. Тому зазначає, що оскільки такі відрахування утримуються у момент нарахування, однак державний виконавець не виступає податковим агентом, а стягнуті державною виконавчою службою за рішенням суду згідно з виконавчим листом суми заробітної плати, не є базою нарахування та утримання єдиного внеску. Вважає, що у зв'язку із недоведеністю позивачем обставин на яких ґрунтуються його вимоги, а подані ним докази не підтверджують вказані обставини, керуючись ст. 44, ст. 162 КАС України просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

У строк, встановлений судом, від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими, в т.ч. на їх підтвердження не подано жодних доказів. А тому, просить позов задовольнити у повному обсязі.

У строк, встановлений судом, від відповідача надійшло заперечення, в якому викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення. Вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просили суд задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення відповідача, перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі №813/3139/17 позов ОСОБА_1 до Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Дрогобицької ОДПІ ГУДФС у Львівській області від 07.08.2017 №81-0 «Про звільнення» в частині звільнення завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицької ОДПІ ГУДФС у Львівській області ОСОБА_1 з роботи згідно п.4 ч.1 ст.83, п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», п.1 ст.40 КЗпП України скорочення штатної чисельності. Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області з 08.08.2017. Стягнуто з Дрогобицької ОДПІ ГУДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 48921,60грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицької ОДПІ ГУДФС у Львівській області та стягнення на її користь середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 1254,41грн. допущено до негайного виконання.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018 апеляційну скаргу Дрогобицької ОДПІ ГУДФС у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі № 813/3139/17 - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 16.10.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Дрогобицької ОДПІ ГУДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018 у справі №813/3139/17.

Наказом Дрогобицької ОДПІ ГУДФС у Львівській області від 20.09.2018 №26-0, а саме: скасовано наказ Дрогобицької ОДПІ ГУДФС у Львівській області від 08.08.2017 №81-«Про звільнення ОСОБА_1»; поновлено з 08.08.2017 ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб з посадовим окладом згідно штатного розпису та підтверджене раніше присвоєне спеціальне звання Радник податкової та митної справи ІІІ рангу; внесено відповідний запис в трудову книжку ОСОБА_1; табелювання та нарахування заробітної плати ОСОБА_1 проводиться з дня внесення запису до її трудової книжки.

З наказом від 20.09.2018 №26-0 ОСОБА_1 була ознайомлена 26.09.2018.

Дрогобицьким управлінням державної казначейської служби України у Львівській області меморіальним ордером №1 від 16.08.2018 р. здійснено безспірне списання коштів в сумі 47667,19 грн. з рахунку Дрогобицької ОДПІ ГУДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1

Наказом Дрогобицької ОДПІ від 23.10.2018 №32-0 «Про виплату» ОСОБА_1 здійснено виплату середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 1254,41грн.

Ну думку представника позивача, відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих 09.11.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області Дрогобицька ОДПІ у Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за вересень 2017 року - вересень 2018 року не включила ОСОБА_1 як застраховану особу, не відобразила нараховану і виплачену їй середню заробітну плату в сумі 48921,60 грн. і не нарахувала єдиний внесок із суми виплаченої зарплати.

Тому вважає, що Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі №813/3139/17 виконала несвоєчасно, а саме: 23.10.2018 р.; не нарахувала і не сплатила єдиний внесок в розмірі 4114,31 грн. із суми нарахованої та виплаченої заробітної плати; не відобразила у Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за вересень 2017 року - вересень 2018 року нараховану і виплачену ОСОБА_1 середню заробітну плату в сумі 48921,60 грн. і єдиний внесок із суми виплаченої зарплати в розмірі 4114,31 грн. станом на дату подання даного позову не поновила права ОСОБА_1 в повному обсязі, які були нею порушені при її звільненні з роботи відповідно до наказу від 07.08.2017 №81-0 «Про звільнення».

Відповідно до довідки, виданої Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області розмір середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 становить 1254,41грн., середньоденна заробітна плата становить 250,88грн.

Дії та бездіяльність відповідача, пов'язані з не відображення у Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за вересень 2017 року - вересень 2018 року нарахованої і виплаченої середньої заробітної плати в сумі 48921,60 грн., не нарахування і не відображення у Звітах єдиного внеску із суми виплаченої зарплати в розмірі 4114,31 грн. порушило право ОСОБА_1 на отримання, після досягнення пенсійного віку, пенсії в розмірі, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і виплату якої гарантовано Конституцією України, вважає протиправними та такими, що порушують її права, свободи та інтереси. Тому, звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить із такого.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середньої заробітної плати у зв'язку з затримкою виконання рішення суду від 17.05.2018 у справі №813/3139/17 за період з 18.05.2018 до 25.09.2018 в сумі 30143,41грн., то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, у разі якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно з ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 ч.1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 34 постанови від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до ч.7 ст.235 Кодексу законів про працю України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, ухвалене органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно виконується не з часу набуття ним законної сили (як це передбачено для переважної більшості судових рішень), а негайно з часу його оголошення на судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі №813/3139/17, допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб'єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області з 08.08.2017, однак всупереч вимогам Кодексу законів про працю України та Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем виконане лише 20.09.2018.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, з 18.05.2018 по 20.09.2018 (84 робочих дні).

Відповідно до ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок №100).

Відповідно до довідки, виданої Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області розмір середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 становить 1254,21грн., середньоденна заробітна плата становить 250,88грн.

Розмір середнього заробітку, який підлягає виплаті ОСОБА_1 у зв'язку із затримкою Дрогобицькою ОДПІ виконання судового рішення за період з 18.05.2018 до 20.09.2018, становить 21073,92,грн.(84робочих днів х 250,88грн) .

Суд не погоджується із кількістю розрахованих позивачем робочих днів (за розрахунком позивача 89 робочих днів, тобто за період з 18.05.2018 до 25.09.2018), протягом яких було затримано виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді, так як для обрахунку кількості робочих днів необхідно брати не дату фактичного ознайомлення позивача з наказом «Про поновлення на роботі» №26-О - 26.09.2018, а дату винесення вказаного наказу, а саме: 20.09.2018.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки виконання постанови суду про поновлення її на посаді, за період з 18.05.2018 по 20.09.2018 в розмірі 21073,92грн. (84 робочих дні) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Щодо покликання позивача на порядок №100 в частині, що оскільки розмір посадового окладу ОСОБА_1 штатним розписом визначений не був, то для обрахунку середнього заробітку, який підлягає виплаті, пов'язаній із затримкою виконання рішення суду, слід брати посадовий оклад за аналогічною посадою, а середньоденний заробіток ОСОБА_1 має бути відкоригований на коефіцієнт підвищення посадових окладів, то суд з таким не погоджується, виходячи з п.2 Порядку №100. Зокрема, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Таким чином, при вирішенні спору щодо виплати середнього заробітку за час невиконання рішення суду, суд застосовує середньомісячну заробітну плату, обчислену, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи позивача на посаді, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, тобто за квітень та травень 2017 року.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення в сумі 30143,41грн.(338,69*89) необхідно задовольнити частково, а саме: в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 18.05.2018 по 20.09.2018 в сумі 21073,92грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача нарахувати і сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 4114,31грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5'1 ч.1 ст. 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до п.п.1,2 ч.2 ст.6 Закону платник єдиного внеску зобов'язаний:

-своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

-вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів), та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул.

Судом встановлено, що про обов'язок Дрогобицької ОДПІ здійснити нарахування єдиного внеску у зв'язку з виплатою ОСОБА_1 середньої заробітної плати в сумі 48921,60 грн. зазначено і в ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 у справі №813/3139/17.

Враховуючи зміст вищенаведених норм, суд дійшов висновку про наявність у роботодавця, яким є відповідач по справі, обов'язку щодо нарахування, на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати, страхових внесків за застраховану особу (робітника), яким є позивач.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача відобразити в звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за вересень 2017року по вересень 2018року суму нарахованої позивачу середньої заробітної плати за вересень 2017року по вересень 2018року та суму нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із суми нарахованої середньої заробітної плати, в розмірі кожного місяця, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.162.1.3 п.162.1 ст.162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

Відповідно до п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Частиною другою ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018 №511).

Пунктом 1 розділу IV Порядку №435 визначено, що звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону №2464 нараховується єдиний внесок.

Відповідно до пп.3 п.3 розділу IV Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, якщо нарахування заробітної плати здійснюється за попередній період, зокрема у зв'язку з уточненням кількості відпрацьованого часу, виявленням помилок, суми нарахованої заробітної плати включаються до заробітної плати того місяця, у якому були здійснені такі нарахування.

Отже, база нараховування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування для осіб, яким нараховано середню заробітну плату (дохід) за час вимушеного прогулу, згідно з рішенням суду при поновленні працівника на посаді визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу) на кількість місяців, за які вона нарахована та включається до заробітної плати місяця, у якому були здійснені такі нарахування.

У разі, якщо база нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що середня зарплата за час вимушеного прогулу є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а платником податків та внеску є Дрогобицька ОДПІ, як роботодавець ОСОБА_1

При цьому, сума нарахованої середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та дата її виплати ОСОБА_1 були відомі відповідачу з судового рішення та руху коштів по рахунку відповідача, відкритого в Державній казначейській службі, що давало можливість відповідачу своєчасно і в повному розмірі нарахувати та сплатити в бюджет податок на доходи фізичних осіб та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Правова позиція Верховного Суду щодо застосування норм податкового законодавства та, відповідно, законодавства що регулює сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, наведена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №359/10023/16-ц.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як видно з матеріалів справи (а.с.50), позивачу, за період з вересня 2017 по серпень 2017, не було відображено нарахованої середньої заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Тому, позовні вимоги в частині зобов'язання Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області відобразити в звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за вересень 2017року по вересень 2018року включно суму нарахованої позивачу середньої заробітної плати за вересень 2017року по вересень 2018року включно та суму нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із суми нарахованої середньої заробітної плати, в розмірі кожного місяця підлягають задоволенню частково, а саме, за період за вересень 2017року по серпень 2018року включно.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.Шевченка, 9, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційним номер НОМЕР_1) 21073 (двадцять одна тисяча сімдесять три)грн.92коп. за час затримки виконання рішення суду з 18.05.2018 по 20.09.2018.

Зобов'язати Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області нарахувати і сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 4114,31грн.

Зобов'язати Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області відобразити в звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за вересень 2017року по серпень 2018року включно суму нарахованої ОСОБА_1 середньої заробітної плати за вересень 2017року по серпень 2018року включно та суму нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із суми нарахованої середньої заробітної плати, в розрізі кожного місяця.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.04.2019.

Суддя Лунь З.І.