Справа № 1340/5139/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/808/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання - Гром І. І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 1340/5139/18 (головуючий суддя - Гулкевич І. З., м. Львів) за адміністративним позовом концерну «Техвоєнсервіс» до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2018 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву концерну «Техвоєнсервіс» до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Турко Н.О. щодо винесення постанови від 16.10.2018 р про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження ЗВП №54809471; скасування постанови головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Турко Н.О. ЗВП №54809471 від 16.10.2018 р.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що дії державної виконавчої служби по накладенню арешту на рахунок філії концерну "Техвоєнсервіс" "Львівський автомобільний ремонтний завод" є неправомірними, оскільки з розрахункового рахунку відкритому в ПАТ "АБ "Радабанк" НОМЕР_2 здійснюється виплата заробітної плати працівникам підприємства, а накладений арешт не дозволяє здійснювати підприємством вчасну виплату заробітної плати працівникам, чим порушуються конституційні гарантії людей на отримання заробітної плати. Вказано, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Турко Наталії Олександрівни про арешт коштів боржника від 16.10.2018 ЗВП №54809471 в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "АБ" Радабанк". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі наголошує, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, на адресу відділу державної виконавчої служби не надходило жодних документальних підтверджень від філії концерну "Техвоєнсервіс" "Львівський автомобільний ремонтний завод", що вказаний рахунок має спеціальний режим використання. Також, з наданої довідки ПАТ "АБ"Радабанк" від 26.10.2018 р та заяви на приєднання №18818/БРЮ/15 від 02.10.2018 р. зазначено, що рахунок, на який накладено арешт є поточний, а не спеціальний, відтак судом першої інстанції помилково було зроблено висновок про неправомірність арешту такого рахунку.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечила та просить відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача, у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та просить таку задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження №54809471.

16.10.2018 головним державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Турко Н.О. винесена постанова про арешт коштів філії концерну "Техвоєнсервіс" "Львівський автомобільний ремонтний завод" з метою стягнення заборгованіості на підставі вимог Головного управління ДФС у Львівській області № Ю-155У від 05 грудня 2017 року; Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області № Ю-155У від 27 серпня 2017 року; Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області Ю-155У від 08 листопада 2016 року; Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області № Ю-155У від 12 грудня 2016 року; Державної фіскальної служби України № Ю-155У від 11 червня 2018 року та виконавчого листа № 813/2051/17 від 10 липня 2017 року, виданого Львівським окружним адмінітстративним судом у зведеному виконавчому провадженні № 54809471.

Вказаною постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на усіх рахунках, які знаходяться в ПАТ "АБ" Радабанк" та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать філії концерну "Техвоєнсервіс" "Львівський автомобільний ремонтний завод".

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що накладення арешту на рахунок філії концерну "Техвоєнсервіс" "Львівський автомобільний ремонтний завод" № НОМЕР_1 в ПАТ "АБ" Радабанк", який, серед іншого, призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві.

Колегія судді суду апеляційної інстанції з такими висновками не погоджується з огляду на наступне.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (ч.2 ст.52 Закону №1404-VIII).

Згідно з ч.3 ст. 52 Закону №1404-VIII, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ст. 56 Закон №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Встановлено, що 01 жовтня 2018 року державним виконавцем у відповідності до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» приєднано до зведеного виконавчого провадження останнє виконавче провадження.

10 жовтня 2018 року державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», п. 8 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, керуючись ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» винесено постанову про арешт коштів філії концерну "Техвоєнсервіс" "Львівський автомобільний ремонтний завод" на підставі отриманої відповіді з Державної фіскальної служби України № від 21 вересня 2018 року на запит № 31212732 від 20 вересня 2018 року, яку скеровано в банківські установи, а саме АБ «Укргазбанк» МФО 320478, ПАТ КБ Львів МФО 325268, АТ Ощадбанк МФО 325796 та ПАТ «Укрсоцбанк» МФО 300023.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № від 11 жовтня 2018 року на запит № 45789944 від 11 жовтня 2018 року, а також згідно повідомлення стягувача Головного управління ДФС у Львівській області № 34924/10/13-01-17-52 від 11 жовтня 2018 року боржником в межах відкритого виконавчого провадження відкрито новий рахунок в банківській установі, а саме в ПАТ АБ Радабанк МФО 306500, що свідчить про умисел боржника щодо невиконання виконавчих документів, які перебувають в межах зведеного виконавчого провадження № 54809471.

16 жовтня 2018 року державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», п. 8 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, керуючись ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» винесено постанову про арешт коштів боржника, які знаходяться в ПАТ АБ Радабанк МФО 306500 на загальну суму стягнення з урахуванням вимог за виконавчим документом, виконавчого збору та витрат на організацію та проведення виконавчих дій, а саме 350635,48 грн., та всіх інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, які містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вищевказаний рахунок філії концерну "Техвоєнсервіс" "Львівський автомобільний ремонтний завод" не є рахунком спеціального режиму використання, а з наданої довідки ПАТ АБ Радабанк від 26 жовтня 2018 року та заяви на приєднання № 18818/БРЮ/15 від 02 жовтня 2018 року вбачається, що рахунок є поточним, а не спеціальним, тобто цей рахунок підлягає арешту за наявних визначених законом підстав, як у даному випадку.

Щодо посилання суду першої інстанції на частину 2 ст. 10 Конвенції "Про захист заробітної плати", ратифікованої Україною 04.08.1961, де зазначено, що заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї, то колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає таке некоректним, оскільки в ч. 1 ст. 10 цієї ж Конвенції зазначено, що заробітна плата може стати об'єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що ст. 67 Конституції України передбачає обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Тобто, колегія суддів наголошує на тому, що своєчасна сплата податків і зборів, у розмірах, встановлених законом, є прямим конституційним обовязком осіб, оскільки наповнення державного бюджету, реалізація завдань та функцій держави безпосередньо залежать від ефективного виконання усіма суб'єктами податкового права свого податкового обов'язку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 Закону України "Про викнавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову.

Також, нормами Податкового кодексу України, зокрема ст. 100 передбачено, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, надавши достатні докази існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення.

Разом з тим, концерном «Техвоєнсервіс» не надано суду жодних доказів щодо вчинення філією концерну "Техвоєнсервіс" "Львівський автомобільний ремонтний завод" будь-яких дій для виконання виконавчих документів, які перебувають в межах зведеного виконавчого провадження № 54809471 та погашення загальної суми стягнення в розмірі 350635,48 грн., а також не надано доказів про звернення до органу державної виконавчої служби із заявами про розтермінування, розстрочення чи відстрочення виконання виконавчих документів, які перебувають в межах зведеного виконавчого провадження № 54809471, чи звернення до органів податкової служби із заявами про розстрочення чи відстрочення сплати наявного податкового боргу, що свідчить про невжиття філією концерну "Техвоєнсервіс" "Львівський автомобільний ремонтний завод" жодних дій для виконання свого контитуційного обовязку що сплати податків, передбаченого ст. 67 Коституції України.

Таким чином, з врахуванням встановлених судом обставин та беручи до уваги наведені вище норми, колегія суддів вважає, що постанова головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Турко Наталії Олександрівни про арешт коштів боржника від 16.10.2018 ЗВП №54809471 в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "АБ" Радабанк" - відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області - задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 1340/5139/18 - скасувати, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову концерну «Техвоєнсервіс» до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 17 квітня 2019 року.