Справа № 280/362/19
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 квітня 2019 року о/об 09 год. 50 хв.Справа № 280/362/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72309, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1)

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.166; )

про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі позивач, ФОП ОСОБА_1Ю.) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати: 1) Вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 16.11.2018 в сумі 704 грн. 00 коп. на загальну суму 6756 грн. 42 коп.; 2) Вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 17.12.2018 в сумі 5233 грн. 36 коп.

У позові зазначено, що позивач з 2007 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на спрощеній системі оподаткування. Видом господарської діяльності є діяльність у сфері права, КВЕД 69.10, яка здійснюється за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Шмідта, буд.13. З 19.07.2007 позивач здійснює адвокатську діяльність на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3387/10. 04.12.2018 ФОП ОСОБА_1 отримала Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 16.11.2018, в якій відповідачем зазначено, що станом на 31.10.2018 у позивача мається заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 704 грн. 00 коп. Не погодившись із Вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 16.11.2018, ФОП ОСОБА_1 оскаржила її, звернувшись зі скаргою до Державної фіскальної служби України. За наслідками розгляду скарги Державною фіскальною службою України прийнято рішення №2-05-02-25 від 15.01.2019, в якому зазначено, що за обліковими даними інформаційної системи органів доходів і зборів загальна сума заборгованості станом на 16.11.2018 становить 6756 грн. 42 коп., а Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 24.12.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано на 5233 грн. 36 коп., що є порушенням 3, 4 Розділу VI Інструкції. Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2018 за №Ф-51968-56 ГУ ДФС у Запорізькій області залишено без змін, скаргу позивача без задоволення та зобов'язано ГУ ДФС у Запорізькій області сформувати та направити позивачу нову Вимогу на суму збільшення. 24.12.2018 ФОП ОСОБА_1 отримала нову Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 17.12.2018, в якій ГУ ДФС у Запорізькій області зазначено, що станом на 30.11.2018 у позивача мається заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 5233 грн. 36 коп. Позивач зазначає, що якщо види діяльності фізичної особи-підприємця та особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, співпадають, то він не має обов'язку подання звітності як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, оскільки у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства. На думку позивача, Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 16.11.2018 та вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 17.12.2018 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач позов підтримав.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є фізичні особи-підприємці, у тому числі фізичні особи-підприємці - платники єдиного податку та особи, які провадять незалежну професійну діяльність (відповідно до п.4 та п.5 ч.1 ст.4 Закону України від 08.07.2010 за №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»). Єдиний внесок нараховується: для фізичних осіб-підприємців - платників єдиного податку - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України від 08.07.2010 за №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Фізичні особи-підприємці, у тому числі фізичні особи-підприємці - платники єдиного податку, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Враховуючи зазначене, якщо фізичні особи-підприємці (крім фізичних осіб-підприємців, які є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу) одночасно провадять незалежну професійну діяльність, то вони сплачують єдиний внесок у розмірі 22%. бази нарахування, визначеної ст.7 Закону України від 08.07.2010 за №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», як фізичні особи-підприємці залежно від обраної системи оподаткування, та як особи, які провадять незалежну професійну діяльність, в терміни, встановлені ст.9 Закону України від 08.07.2010 за №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» для кожної окремої категорії платників. Відповідач зазначає, що такий висновок Державної фіскальної служби України також міститься у загальнодоступному інформаційно-довідковому ресурсі «ЗІР». ГУ ДФС у Запорізькій області вважає Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 16.11.2018 та Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 17.12.2018 законними та такими що не підлягають скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

ОСОБА_1 з 03.08.2007 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії В01 №479386.

У Свідоцтві платника єдиного податку Серії Б №500562 від 15.06.2012 зазначено, що з 01.01.2012 ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування, ставка єдиного податку 20%, вид господарської діяльності 69.10 «Діяльність у сфері права».

Позивачем надано до суду Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3387/10 від 19.07.2007, згідно з яким ОСОБА_1 на підставі Рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 19.07.2007 за №155 має право на заняття адвокатською діяльністю.

Також, позивачем надано до суду: 1) Податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 рік (отриману ГУ ДФС у Запорізькій області 20.02.2018), в якій зазначено: «Загальна сума доходу за звітний (податковий) період …» - 365470 грн. 00 коп.; «Щомісячні авансові внески, грн., коп.» за І квартал 1920 грн. 00 коп., ІІ квартал 1920 грн. 00 коп., ІІІ квартал 1920 грн. 00 коп., ІV квартал 1920 грн. 00 коп.; 2) Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік (отриману ГУ ДФС у Запорізькій області 31.01.2018), в якому зазначено: «Самостійно визначена сума, на яку нараховується єдиний внесок, але не менше за розмір мінімальної зарплати» - протягом січня грудня 2017 року щомісяця 3200 грн. 00 коп., усього 38400 грн. 00 коп.; «Розмір єдиного внеску» - 22%; «Усього до сплати» - протягом січня грудня 2017 року щомісяця 704 грн. 00 коп., усього 8448 грн. 00 коп.; 3) квитанції про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування: від 15.01.2018 на суму 819,06 грн., 16.02.2018 на суму 819,06 грн., 19.03.2018 на суму 819,06 грн., 18.04.2018 на суму 819,06 грн., 15.05.2018 на суму 819,06 грн., 19.06.2018 на суму 819,06 грн., 19.07.2018 на суму 819,06 грн., 16.08.2018 на суму 819,06 грн., 12.09.2018 на суму 819,06 грн., 16.10.2018 на суму 819,06 грн., 12.11.2018 на суму 819,06 грн., 18.12.2018 на суму 819,06 грн.

Відповідачем не подано до суду доказів у спростування наведених документів, наданих до суду позивачем.

У Вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 16.11.2018 ГУ ДФС у Запорізький області вимагається від позивача сплатити борг з недоїмки по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у загальній сумі 6756 грн. 42 коп. (з якої: 704 грн. 00 коп. на р/р0811; 6052 грн. 42 коп. на р/р0811), яка виникла станом на 31.10.2018 відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

У Вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 17.12.2018 ГУ ДФС у Запорізький області вимагається від позивача сплатити борг з недоїмки по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у загальній сумі 5233 грн. 36 коп. (з якої: 5233 грн. 36 коп. на р/р0811), яка виникла станом на 30.11.2018 відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Відповідачем не надано до суду даних інформаційної системи органу доходів і зборів, на підставі яких сформовані оскаржувані Вимоги.

У Рішенні Державної фіскальної служби України від 15.01.2019 за №2020/6/99-99-11-05-02-25 за результатами розгляду скарги позивача щодо скасування Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 16.11.2018 ГУ ДФС у Запорізький області зазначено наступне: «… Згідно реєстраційних даних скаржник перебуває на обліку у контролюючих органах як фізична особа-підприємець та як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність. Відповідно до облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника, загальна сума заборгованості станом на 31.10.2018 становить 6756,42 грн. (в тому числі за кодом класифікації 71010000 704,00 грн., за кодом класифікації 71040000 6052,42 грн.). На підставі цих даних ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2018 №Ф-51968-56, відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, керуючись п.4 розділу ІV Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 за №178/28308, вирішила вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2018 №Ф-51968-56 ГУ ДФС у Запорізькій області від 11.12.2018 №б/н без задоволення. …».

Вирішуючи спір по суті суд, враховуючи викладене вище, виходить з наступного.

1. У ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зазначено, що платниками єдиного внеску є: (…); 4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; 5) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності; (…).

Відповідно до пп.4 п.6.7 Розділу VІ «Порядку обліку платників податків і зборів», затвердженого 09.12.2011 Наказом Міністерства фінансів України №1588 (у редакції наказу

Міністерства фінансів України 22.04.2014 за №462), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. У такому разі фізична особа зобовязана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою №5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту.

У «Поясненнях до Класифікації видів економічної діяльності (КВЕД-2010)», які є додатком до Методологічних основ та пояснень до позицій національного класифікатора ДК 009:2010 «Класифікація видів економічної діяльності» (надалі КВЕД-2010), затверджених 23.12.2012 Наказом Державного комітету статистики України №396, зазначено: «… 69.1 Діяльність у сфері права. 69.10 Діяльність у сфері права. Цей клас включає: - юридичне представництво інтересів однієї сторони, що виступає проти іншої сторони в судах або інших судових органах, як особисто членами колегії адвокатів, так і під їх керівництвом: консультаційні послуги та представництво в цивільних справах; консультаційні послуги та представництво в кримінальних справах; консультаційні послуги та представництво в трудових суперечках; - загальні консультації та складання юридичних документів: свідоцтв про реєстрацію підприємств, статутів підприємств та інших документів, пов'язаних зі створенням підприємств; патентів і авторських прав; підготовку різних юридичних документів, заповітів, доручень тощо; - діяльність державних та приватних нотаріусів, судових виконавців, третейських суддів, експертів і арбітрів. Цей клас не включає: - судову діяльність, див.84.23. …».

Враховуючи наведене, нормами права не заборонено бути позивачу фізичною особою-підприємцем та перебувати у такому статусі на обліку у контролюючого органу.

За матеріалами справи позивач зареєстрований як підприємець та провадить незалежну професійну діяльність, а отже повинен обліковуватись у відповідача як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

2. У п.65.3 ст.65 Податкового кодексу України зазначено, що для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.

Відповідач не довів, що позивач звертався до нього особисто або через уповноважену особу із заявою та документами щодо взяття позивача на облік як самозайнятої особи.

Взяття на облік фізичної особи - підприємця підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що надсилається (видається) фізичній особі - підприємцю у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (п.65.5 ст.65 Податкового кодексу України).

Фізичній особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, довідка про взяття на облік платника податків видається контролюючим органом із зазначенням строку, якщо такий строк вказаний у свідоцтві про реєстрацію чи іншому документі (дозволі, сертифікаті тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності (п.65.7 ст.65 Податкового кодексу України).

Доказів взяття позивача на облік як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, відповідач до суду не надав.

3. У ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Згідно з пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України самозайнята особа це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п.63.5 ст.63 Податкового кодексу України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів (п.65.2 ст.65 Податкового кодексу України).

Як зазначено у пп.65.4.4 п.65.4 ст.65 Податкового кодексу України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі: коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Отже, Податковий кодекс України передбачає обов'язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов'язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.

Однак, необхідно зазначити, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа. Такий обов'язок контролюючого органу передбачено пп.65.4.4 п.65.4 ст.65 Податкового кодексу України.

Тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

З огляду на викладене вище, ОСОБА_1, перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинна перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

4. Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобовязаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Як зазначено у п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює пятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок (п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; (п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

У ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зазначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. (…).

Згідно з ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (…) платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі з 1 січня - 3723 гривні.

Отже, у 2018 році розмір мінімального страхового внеску у місяць становив 819 грн. 06 коп. (819 грн. 06 коп. = 3723 грн. 00 коп. х 22%).

Позивачем надано докази сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень - грудень 2018 року щомісячно у розмірі 819 грн. 06 коп.

Тобто, позивач своєчасно сплачував єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як платник єдиного податку, згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

5. Порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не передбачений.

Водночас, п.16 розділу IV «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженого 14.04.2015 Наказом Міністерства фінансів України №435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018 за №511), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за №460/26905 (надалі «Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»), передбачено, що фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти (додаток 5).

При цьому, у п.10 розділу IV «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зазначено, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Таким чином, «Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не містить форми «окремого Звіту» для фізичних осіб-підприємців, які мають ознаку незалежної професійної діяльності.

Аналіз змісту наведених норм права, у розрізі положень Податкового кодексу України, дає підстави для висновку, що необхідність подачі окремих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування виникає лише у разі, якщо особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, здійснює відмінні види діяльності.

Слід зауважити, що позивач здійснюючи підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права та адвокатську діяльність займається одним і тим же видом підприємницької діяльності і у нього не виникає обов'язку подання звітності як особи, що провадить незалежну професійну діяльність, адже у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець платник єдиного податку 2-ї групи за видом діяльності у сфері права (КВЕД 69.10).

Практика Європейського суду з прав людини (відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягає застосуванню судами як джерело права), яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків платника податків, слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та №37943/06)).

Враховуючи наведене, Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 16.11.2018 та Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-51968-56 від 17.12.2018 є протиправними та підлягають скасуванню.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу №Ф-51968-56 від 16.11.2018 Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.166; ) про сплату боргу (недоїмки), якою від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72309, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) вимагається сплатити борг з недоїмки по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у загальній сумі 6756 грн. 42 коп. (з якої: 704 грн. 00 коп. на р/р0811; 6052 грн. 42 коп. на р/р0811), яка виникла станом на 31.10.2018 відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу №Ф-51968-56 від 17.12.2018 Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.166; ) про сплату боргу (недоїмки), якою від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72309, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) вимагається сплатити борг з недоїмки по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у загальній сумі 5233 грн. 36 коп. (з якої: 5233 грн. 36 коп. на р/р0811), яка виникла станом на 30.11.2018 відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72309, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.166; ) судові витрати у сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 15.04.2019.

Суддя О.О. Прасов