Справа № 826/17581/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 квітня 2019 року № 826/17581/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Громадської організації "Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан"

до Національного агентства з питань запобігання корупції,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: суддя Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1

про визнання протиправною бездіяльність,

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан" звернулася до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції, яка проявляється у тому, що повна перевірка декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 та 2016 роки, поданих суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1, не завершена і остаточне рішення не прийняте.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, Закон України «Про запобігання корупції» та зазначає, що Громадська організація "Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан" звернулося до Національного агентства з питань запобігання корупції із повідомленням про декларування недостовірних відомостей суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1, проте рішення за результатами повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з 28.09.2017 не прийнято.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач посилається на Закон України «Про запобігання корупції», Порядок проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.02.2017 № 56, та зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено термінів для затвердження рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Третьою особою письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Громадська організація «Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан» звернулася до Національного агентства з питань запобігання корупції з повідомленням від 28.08.2017 про ознаки невідповідності рівня життя судді задекларованим доходам, відповідно до якого просила:

- провести повну перевірку декларації судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1;

- здійснити моніторинг способу життя судді;

- у випадку виявлення неналежного декларування майна та/або невідповідності рівня життя судді задекларованим доходам - вжити всіх необхідних заходів, передбачених антикорупційним законодавством України.

28.09.2017 Національним агентством з питань запобігання корупції прийнято рішення № 822 про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1, суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на підставі інформації, отриманої від суб'єкта звернення.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 24.11.2017 №1289 продовжено строк проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1, суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з 27 листопада 2017 року на 30 календарних днів.

З повідомленням від 13.11.2017 Громадська організація «Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан» звернулася до Національного агентства з питань запобігання корупції, відповідно до якого просила:

- здійснити моніторинг способу життя судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1;

- провести повну перевірку електронної декларації судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 за 2015 рік (ІНФОРМАЦІЯ_1);

- у випадку виявлення невідповідності рівня життя судді задекларованим доходам - вжити всіх необхідних заходів, передбачених антикорупційним законодавством України.

15.12.2017 Національним агентством з питань запобігання корупції прийнято рішення № 1456 про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1, суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 09.02.2018 №196 продовжено строк проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1, суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з 14 лютого 2018 року на 30 календарних днів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 14.10.2014 № 1700-VIІ «Про запобігання корупції» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон 1700-VIІ) Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 11 Закону № 1700-VIІ до повноважень Національного агентства належать здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 1700-VIІ повна перевірка декларації полягає у з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов'язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб'єктів декларування, які займають посади, пов'язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Обов'язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб'єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім'ї суб'єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Механізм проведення Національним агентством з питань запобігання корупції контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України "Про запобігання корупції" визначає Порядок проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 лютого 2017 року № 56.

Порядок проведення повної перевірки декларацій визначений розділом ІІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 лютого 2017 року № 5 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку повна перевірка декларації може проводитися у період здійснення суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності і полягає у:

1) з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей;

2) з'ясуванні точності оцінки задекларованих активів;

3) перевірці на наявність конфлікту інтересів;

4) перевірці на наявність ознак незаконного збагачення.

Повна перевірка декларацій (декларації) проводиться за рішенням Національного агентства, в якому надається доручення його члену провести повну перевірку декларацій (декларації) (далі - Рішення про проведення перевірки) через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції Національного агентства. Рішення про проведення перевірки повинно містити інформацію, яка дає змогу ідентифікувати декларацію (декларації), щодо якої (яких) проводиться повна перевірка, та суб'єкта (суб'єктів) декларування, який (які) подав (подали) таку (такі) декларацію (декларації), якщо інше не передбачено цим Порядком.

Рішення про проведення перевірки повинно бути належним чином обґрунтоване посиланням на визначену Законом підставу повної перевірки декларації або декларацій - у разі прийняття Рішення про проведення перевірки щодо більш як одної декларації на одній визначеній Законом підставі. Рішення про проведення повної перевірки на підставі абзацу п'ятого частини першої статті 50 Закону також повинно містити обґрунтування, передбачене пунктом 3 цього розділу.

Згідно з підпунктом 4 пункту 3 розділу ІІІ Порядку рішення про проведення перевірки приймається на визначених Законом підставах у випадку, якщо Національне агентство отримало від фізичних чи юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел інформацію про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей. Така інформація повинна стосуватися конкретного суб'єкта декларування та містити фактичні дані, що можуть бути перевірені.

Пунктом 4 визначено, що у разі отримання Національним агентством відповідно до підпункту 4 пункту 3 цього розділу інформації про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство упродовж 15 робочих днів з дня отримання такої інформації вирішує питання щодо проведення повної перевірки декларації.

Пунктом 6 розділу ІІІ визначено, що повна перевірка декларації передбачає такі дії:

1) прийняття Рішення про проведення перевірки;

2) аналіз відомостей про об'єкти декларування (об'єкти нерухомості; об'єкти незавершеного будівництва (в тому числі інформація щодо власника або користувача земельної ділянки); цінне рухоме майно (крім транспортних засобів); цінне рухоме майно - транспортні засоби; цінні папери; інші корпоративні права; юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб'єкт декларування або члени його сім'ї; нематеріальні активи; доходи, у тому числі подарунки; грошові активи; фінансові зобов'язання; видатки та правочини суб'єкта декларування; посади чи роботи за сумісництвом суб'єкта декларування; членство суб'єкта декларування в об'єднаннях (організаціях) та входження до їх органів), зазначені в деклараціях суб'єкта декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про об'єкти декларування, які мають відображатися в декларації;

3) створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених пунктами 8 - 11 цього розділу;

4) направлення Національним агентством відповідному суб'єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу;

5) прийняття Національним агентством Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку визначено, що під час повної перевірки декларацій Національне агентство використовує такі джерела інформації:

1) відомості, отримані з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також відомості з реєстрів, баз даних іноземних держав, що можуть містити інформацію, яка має відображатись у декларації;

2) відомості, надані суб'єктом декларування, стосовно якого проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом Національного агентства щодо документального підтвердження або пояснення зазначених у декларації відомостей;

3) відомості, що надходять (отримані) від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб'єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об'єднань, а також від державних та інших компетентних органів влади іноземних держав;

4) відомості із засобів масової інформації, мережі Інтернет, які стосуються конкретного суб'єкта декларування та містять фактичні дані, що можуть бути перевірені.

При проведенні повної перевірки декларації Національне агентство зобов'язане забезпечити використання лише достовірної інформації, одержаної від суб'єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об'єднань, із засобів масової інформації, мережі Інтернет.

Національне агентство зобов'язане забезпечити охорону та захист інформації, яка була ним створена, зібрана, одержана, використана під час повної перевірки декларації.

У разі неможливості одержання відомостей, необхідних для проведення повної перевірки декларації, протягом граничних строків проведення такої перевірки, в тому числі у разі надмірної тривалості розгляду судом чи компетентним органом іноземної держави питання про надання Національному агентству відповідної інформації, неможливості внесення Національним агентством плати за отримання відповідної інформації відповідно до законодавства, якщо така плата вимагається для доступу до інформації, тощо Національне агентство зобов'язане провести повну перевірку декларації за наявними у нього відомостями, про що зазначається у Рішенні про результати здійснення повної перевірки декларації.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Порядку у разі необхідності з метою здійснення повної перевірки декларації Національне агентство має право направляти запити про надання документів чи інформації до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб'єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об'єднань. Зазначені суб'єкти зобов'язані надавати запитувані Національним агентством документи чи інформацію упродовж десяти робочих днів з дня одержання запиту.

Під час здійснення повної перевірки Національне агентство має право вимагати та одержувати лише документи (копії документів) та інформацію щодо відомостей, які відображені суб'єктом декларування у відповідних розділах декларації відповідно до Закону та необхідні для проведення повної перевірки декларації.

Для отримання інформації стосовно наявності та стану рахунків, операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - підприємця, що необхідна для проведення повної перевірки декларації, Національне агентство звертається до суду в порядку, визначеному главою 12 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України (пункт 10).

Відповідно до пункту 11 Національне агентство має право направляти запити на отримання від державних та інших органів влади іноземних держав інформації, що необхідна для проведення повної перевірки декларації.

Для перевірки інформації про об'єкти декларування, що зазначені у декларації, Національне агентство має право отримувати інформацію з відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, у тому числі після внесення плати за отримання відповідної інформації відповідно до законодавства, якщо така плата вимагається для доступу до інформації.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІІ Порядку у разі виявлення Національним агентством протягом повної перевірки декларації ознак недостовірності задекларованих відомостей, неточності оцінки задекларованих активів, конфлікту інтересів, незаконного збагачення Національне агентство направляє відповідному суб'єкту декларування відповідний лист з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів.

Надані суб'єктом декларування письмові пояснення та/або копії підтвердних документів є обов'язковими до розгляду та врахування Національним агентством під час проведення повної перевірки декларації та вирішення питання щодо дотримання суб'єктом декларування вимог Закону при складанні та поданні декларації.

Відповідно до пункту 14 розділу ІІІ Порядку повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки.

У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів. Рішення про продовження повної перевірки декларації приймається Національним агентством у випадку неотримання відповідей та/або інформації по суті, необхідних для проведення повної перевірки декларації, у відповідь на запити (листи) Національного агентства до:

1) державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб'єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об'єднань;

2) суб'єкта декларування з проханням надати пояснення щодо відомостей, зазначених у декларації.

Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Порядку перебіг строку повної перевірки декларації зупиняється у таких випадках:

1) звернення до суду з метою отримання інформації стосовно наявності та стану рахунків, операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - підприємця;

2) направлення запиту на отримання від державних та інших органів влади іноземних держав інформації, що необхідна для проведення повної перевірки декларації.

У зазначених випадках перебіг строку повної перевірки декларації зупиняється з дня відкриття судом провадження у справі (направлення відповідного запиту) до дня набрання законної сили рішенням суду (отримання відповіді на зазначений запит).

Зупинення перебігу строку повної перевірки декларації можливе в межах строків, визначених абзацами першим та другим пункту 14 цього розділу.

Пунктом 1 розділу IV Порядку встановлено, що за результатами проведення повної перевірки декларації Національним агентством приймається рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права суд зазначає, що повна перевірка декларації розпочинається з наступного дня після прийняття рішення про проведення перевірки та закінчується прийняттям Національним агентством рішення про результати здійснення повної перевірки декларації, термін проведення перевірки - 60 календарних днів з дня прийняття рішення про проведення перевірки з можливістю його продовжити не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів. Перебіг строку може бути зупинений.

З урахуванням наведеного та враховуючи встановлені судом обставини справи щодо продовження терміну проведення повної перевірки декларації, суд приходить до висновку, що повна перевірка декларації, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої ОСОБА_1, суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за 2016 рік підлягала закінченню 27 грудня 2017 року, за 2015 рік - 16 березня 2018 року.

Обставин щодо неможливості закінчити повну перевірку декларації судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 в межах визначених строків судом не встановлено, як і не встановлено обставин щодо зупинення перебігу строку проведення повної перевірки декларацій за 2016 рік та за 2015 рік.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на запити позивача щодо прийняття рішення про результати здійснення повної перевірки декларації Національне агентство з питань запобігання корупції листами від 09.02.2018 № 75-03/6048/18, від 23.03.2018 № 75-03/11537/18, від 11.06.2018 № 94-06/25753/18, 17.08.2018 № 94-06/35794/18 повідомило члена Громадської організації «Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан» ОСОБА_2 про здійснення заходів щодо підготовки проекту рішення про результати здійснення повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої суддею ОСОБА_1, яке буде розглянуто на засіданні Національного агентства у встановленому порядку.

Отже, вказані обставини свідчать, що Національним агентством з питань запобігання корупції за станом на лютий 2018 року закінчено збирання необхідної інформації для повної перевірки декларації судді ОСОБА_1. за 2016 рік. Обставин щодо продовження збирання відповідачем інформації для повної перевірки декларації судді ОСОБА_1. за 2015 рік після закінчення терміну проведення повної перевірки декларації судом також не встановлено.

Вказане свідчить про відсутність обставин, які б перешкоджали закінченню повної перевірки та прийняттю рішення про результати здійснення повної перевірки декларацій за 2015 рік та за 2016 рік.

Відносно доводів відповідача, що Законом України «Про запобігання корупції» та Порядком проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не передбачено термінів для затвердження рішення про результати здійснення повної перевірки декларації, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку визначені дії під час здійснення повної перевірки декларації. Підпунктом 5 якого визначено прийняття Національним агентством Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Таким чином, прийняття Національним агентством рішення про результати здійснення повної перевірки декларації є завершальною стадією проведеної перевірки та відповідно підлягає прийняттю в межах строку, визначеного пунктом 14 розділу ІІІ Порядку.

Факт відсутності в розділі ІV Порядку строків для прийняття рішення не впливає на необхідність прийняття рішення в межах строку, визначеного для проведення повної перевірки. Вказаний висновок суду також підтверджується абзацом восьмим пункту 2 розділу ІV Порядку, відповідно до якого про закінчення проведення повної перевірки декларації Національне агентство письмово повідомляє суб'єкта декларування та надсилає Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації для ознайомлення.

При цьому, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо відповідальності держави щодо виконання власних повноважень.

Зокрема, згідно з пунктами 70, 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE (Рисовський проти України) заява № 29979/04, у якому проаналізовано поняття "належне урядування".

Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n. 73). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74).

Також суд зазначає про необхідність дотримання таких принципів права як "легітимні (законні) очікування" та "юридична визначеність", які знайшли своє відображення в практиці Суду Європейського Союзу (European Court of Justice, ECJ), який виступає останньою інстанцією у справах про застосування acquis communautaire - права Європейського Союзу (ЄС) - та забезпечує єдність застосування права ЄС в державах-членах.

Відповідна позиція цього Суду закріплена в його рішенні у справі SRL Meridionale Industria Salumi and Others, 12: "Зазначена інтерпретація забезпечує визнання принципів юридичної визначеності та захисту законних очікувань, за змістом яких дія (наслідки) права Співтовариства повинна бути чіткою і передбачуваною для тих, на кого воно розповсюджується".

Принцип "леґітимних (законних) очікувань" є складовою загального принципу юридичної визначеності в праві Європейського Союзу, виведеного з національних систем права. Він так само виражає ідею, що органи публічної влади повинні не лише додержуватися приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Згідно з доктриною леґітимних (законних) очікувань - ті, хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинні відчувати краху надій щодо своїх леґітимних (законних) очікувань. Утім, нові ситуації можуть бути достатньою підставою для законодавчих змін, що спричиняють виникнення відчуття краху леґітимних (законних) очікувань у виняткових випадках. Така доктрина застосовна не лише до законодавства, а й до рішень індивідуального характеру, що їх ухвалюють органи публічної влади.

Верховна Рада 7 лютого 2019 року ухвалила Закон "Про внесення змін до Конституції України (щодо стратегічного курсу держави на набуття повноправного членства України в Європейському Союзі та в Організації Північноатлантичного договору)", ініційований Президентом. Цим документом вносяться зміни до Конституції України, якими закріплюється незворотність стратегічного курсу держави на набуття повноправного членства в Європейському Союзі та в Організації Північноатлантичного договору.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд приходить до висновку, що у випадку, коли законодавством передбачена певна процедура (порядок) прийняття рішень, розгляду питань і вчинення дій суб'єктом владних повноважень, то така процедура повинна будь що бути дотримана цим суб'єктом.

З урахуванням наведеного та враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини щодо недотримання Національним агентством з питань запобігання корупції термінів закінчення повної перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 та 2016 роки, поданих суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 та прийняття рішень про результати здійснення повної перевірки декларації, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Відносно доводів відповідача про відсутність порушеного права Громадської організації "Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан", суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.1 Статуту Громадської організації «Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан», затвердженого рішенням Загальних зборів Громадської організації «Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан» від 28.03.2017 (протокол № 7), головною метою діяльності організації є спільна реалізація його членами своїх прав та свобод, задоволення та захисту суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, наукових, інформаційних та методологічних інтересів направлених на поліпшення якості життя людей, спільне виконання проектів, спрямованих на сприяння формуванню в законному порядку дієвих механізмів захисту громадських прав та свобод членів організації, а також об'єднання зусиль членів організації для сприяння правоохоронним органам України в протидії та боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, а також спільного запровадження та виконання проектів, спрямованих на розвиток громадського суспільства, запровадження євростандартів у громадське суспільство, запровадження євростандартів у громадське суспільство, проведення люстрації в державних установах, реформування правоохоронних органів, інших державних органів та установ, реабілітації постраждалих (політв'язнів) від дій влади.

Згідно із частиною першою статті 21 Закону № 1700-VIІ громадські об'єднання, їх члени або уповноважені представники, а також окремі громадяни в діяльності щодо запобігання корупції мають право:

1) повідомляти про виявлені факти вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, реальний, потенційний конфлікт інтересів спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, Національному агентству, керівництву чи іншим представникам органу, підприємства, установи чи організації, в яких були вчинені ці правопорушення або у працівників яких наявний конфлікт інтересів, а також громадськості;

2) запитувати та одержувати від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", інформацію про діяльність щодо запобігання корупції;

3) проводити, замовляти проведення громадської антикорупційної експертизи нормативно-правових актів та проектів нормативно-правових актів, подавати за результатами експертизи пропозиції до відповідних органів, отримувати від відповідних органів інформацію про врахування поданих пропозицій;

4) брати участь у парламентських слуханнях та інших заходах з питань запобігання корупції;

5) вносити пропозиції суб'єктам права законодавчої ініціативи щодо вдосконалення законодавчого регулювання відносин, що виникають у сфері запобігання корупції;

6) проводити, замовляти проведення досліджень, у тому числі наукових, соціологічних тощо, з питань запобігання корупції;

7) проводити заходи щодо інформування населення з питань запобігання корупції;

8) здійснювати громадський контроль за виконанням законів у сфері запобігання корупції з використанням при цьому таких форм контролю, які не суперечать законодавству;

9) здійснювати інші не заборонені законом заходи щодо запобігання корупції.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що відповідно до статутної діяльності, метою Громадської організації «Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан» є, в тому числі, сприяння правоохоронним органам України в протидії та боротьбі з корупцією, відповідно громадська організація наділена правом на належний розгляд її повідомлення про ознаки невідповідності рівня життя суб'єкта декларування задекларованим доходам.

У справі № 522/3665/17 (постанова від 20.02.2019) Верховний Суд сформулював загальні підходи до визначення законного інтересу як предмета судового захисту в адміністративному судочинстві.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 5 КАС України об'єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб'єктом владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки:

- має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання;

- пов'язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

- є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

- є персоналізованим (суб'єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово "її");

- суб'єктом порушення позивач вважає суб'єкта владних повноважень.

Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості), є:

- незаконність інтересу - його суперечність Конституції України, законам України, принципам права;

- не правовий характер вимог - вимоги не породжують правових наслідків для позивача. Це виключає можливість віднесення спору до "юридичного" відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України;

- встановлена законом заборона пред'явлення позову на захист певного інтересу (наприклад, заборона оскаржувати рішення дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя особою, яка подала скаргу на суддю);

- коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності);

- позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб - держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб.

Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду:

- порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або

- порушується (щодо протиправних діянь, які тривають) або

- створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або

- мають місце інші ущемлення законних інтересів.

З'ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо бездіяльності відповідача, котра оскаржується.

Виходячи з висновку Верховного Суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративним судом не встановлено.

Об'єктом громадського контролю є діяльність органів та посадових осіб суб'єктів владних повноважень, які діють в межах компетенції, визначеної Конституцією та законами. У процесі контролю за законністю дій/рішень суб'єкта владних повноважень виникають правовідносини різного рівня, як внутрішнього, так і зовнішнього характеру. Саме зовнішні правовідносини, врегульовані законами "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації", "Про місцеве самоврядування в Україні" та ін., й складають зміст таких правовідносин.

Суб'єктом громадського контролю є особа або група осіб, які мають право здійснювати такий контроль, зокрема об`єднання громадян, громадські ради/колегії (громадські об`єднання при органах публічної адміністрації), окремі громадяни.

Можна виділити наступні форми громадського контролю: 1) участь суб'єктів громадського контролю в роботі консультативно-дорадчих органів об'єктів громадського контролю; 2) подання індивідуальних або колективних звернень громадян (ст. 40 Конституції України; Закон України "Про звернення громадян"); 3) подання запитів, зокрема, на отримання публічної інформації (ст.ст. 5, 19- 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації"); 4) заслуховування звітів про результати роботи; 5) громадські слухання; консультації з громадськістю; 6) публічні громадські обговорення; 7) вивчення громадської думки (зокрема, опитування, анкетування, контент-аналіз інформаційних матеріалів, фокус-групи тощо, створення телефонних "гарячих ліній", проведення моніторингу коментарів, відгуків, інтерв'ю, інших матеріалів у друкованих та електронних засобах масової інформації для визначення позиції різних соціальних груп населення та заінтересованих сторін; опрацювання та узагальнення висловлених у зверненнях громадян пропозицій та зауважень з питання, що потребує вивчення громадської думки (постанова КМУ "Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики"); 8) громадський моніторинг; 9) громадська експертиза, зокрема громадська антикорупційна експертиза (ч. 7 ст. 15 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції"); 10) громадські перевірки; 11) громадські розслідування; 12) подання позовів до суду щодо призупинення або скасування рішень суб'єктів владних повноважень (ст.ст. 171, 171-1 КАС України); 13) безпосередня участь в управлінні державними справами (ст.ст. 5, 38 Конституції України), що передбачає а) доступ до засідань колегіальних органів владних повноважень (ст. 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації") та б) проведення громадських слухань (ч. 1 ст. 13 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Необхідно зазначити, що форми здійснення громадського контролю можуть бути реалізовані лише за наявності певних умов, зокрема: 1) доступу суб'єктів громадського контролю до інформації про діяльність об'єкта громадського контролю, 2) створення та функціонування громадських організацій з контролю за діяльністю суб'єктів владних повноважень (Закон України "Про громадські об'єднання").

Відповідно до Закону України "Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014- 2017 роки" одним із пріоритетів для українського суспільства на сьогоднішньому етапі розвитку держави є розв'язання проблеми корупції (розділ 1), у тому числі й шляхом залучення громадськості до формування, реалізації та моніторингу державної антикорупційної політики (п.п. 1 п. 1 розділ 2).

Крім того акцентується увага на проблемі доступу громадськості до публічної інформації, оскільки ефективний доступ до такої інформації є важливою передумовою для запобігання корупції, виявлення та припинення корупційних діянь, адже доступ до інформації є необхідним інструментом для стимулювання активності громадян в антикорупційній сфері (розділ 3).

Головною особливістю громадського контролю є те, що останній не наділений безпосередньою можливістю застосовувати заходи примусового характеру, які можуть бути реалізовані в подальшому компетентними суб`єктами за наслідками такого контролю. Тобто результати громадського контролю можуть слугувати передумовою здійснення інших видів контрольної діяльності.

Такий вид контролю, на відміну від діяльності державних спеціалізованих органів, найчастіше проводиться в опосередкованій формі, за яким контролююча структура через певні компетентні державні органи впливає на стан справ у тій або іншій контрольованій сфері (об'єкті). Форми здійснення громадського контролю безпосередньо залежать від обсягу закріплених законодавством повноважень його суб`єктів.

Стратегія сталого розвитку "Україна-2020" передбачає реформу державного управління, шляхом побудови його прозорої системи. При цьому, досягнення поставленої мети є неможливим без залучення громадськості до контролю за діяльністю. Для цього пункт 5 Стратегії передбачає запровадження суспільного договору, в якому, з одного боку, влада бере на себе відповідальність щодо забезпечення її прозорості та відкритості, а бізнес має підтримувати та розвивати громадянське суспільство, в той час як, з іншого, - передбачена відповідальність громадянського суспільства, зокрема, й шляхом контролю влади.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, як суб"єкт громадського контролю, звернувся на захист свого охоронюваного законом інтересу від порушення з боку суб"єкта владних повноважень щодо належного прийняття рішення за результатами розгляду його повідомлень про невідповідність рівня життя судді задекларованим доходам.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що під час розгляду справи судом встановлено протиправність бездіяльності Національного агентства з питань запобігання корупції щодо закінчення повної перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 та 2016 роки, поданих суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 та прийняття рішень про результати здійснення повної перевірки декларації, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Громадської організації "Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан" (місцезнаходження: 03039, м. Київ, проспект Голосіївський, 21, кв. 85, адреса для листування: а/с 21, м. Київ, 01010, ) до Національного агентства з питань запобігання корупції (01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, 28) про визнання протиправною бездіяльність задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції щодо закінчення повної перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 та 2016 роки, поданих суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 та прийняття рішень про результати здійснення повної перевірки декларації.

3. Стягнути на користь Громадської організації "Всеукраїнське об"єднання "Автомайдан" (місцезнаходження: 03039, м. Київ, проспект Голосіївський, 21, кв. 85, адреса для листування: а/с 21, м. Київ, 01010, ) судові витрати у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції (01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, 28)

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева