Справа № 452/2930/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№857/1418/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Перхач С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2018 року у справі №452/2930/17, головуючий суддя Кравців В.І., справу розглянуто у порядку письмового провадження у м. Самборі, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання призначити пенсію за вислугою років,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання призначити пенсію за вислугою років.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 листопада 2015 року його було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України та на момент звільнення його загальний трудовий стаж становив - 18 років 3 місяці 1 день, а пільгова вислуга - 23 роки та 22 дні. Однак, звернувшись 27 вересня 2017 року через Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років, йому, позивачу, було відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років з посиланням на відсутність у нього на день звільнення вислуги у 22 календарних роки та 6 місяців, що є необхідною умовою для призначення зазначеного виду пенсії за вислугою років відповідно до п. а) ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Указану відмову вважає незаконною у зв'язку із тим, що п. а) ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» закріплено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктам «б» - «д» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині тертій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони «звільненні зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше». До календарної вислуги зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

У відповідності до ст. 17-1 цього Закону обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України, в якому до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах, зокрема, час перебування на посадах Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць за сорок днів. І тому положення усіх зазначених нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги, як і не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватися до вислуги років для призначення відповідної пенсії, а тому у позивача наявна вислуга на службі 23 роки 00 місяців 22 дні, що є достатньою умовою для призначення йому, позивачу, пенсії за вислугу років.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка була подана 06.10.2017 через Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років та призначити йому з 6 жовтня 2017 року пенсію за вислугу років на підставі п. а) ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що із рішенням суду першої інстанції не погоджується з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, невірного встановлення обставин у справ. Зазначає, що відповідно до п. «а» ст. 12 Закону-2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, звільненим у пунктах «б»-«д» статті 1-2 Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Тобто, дана норма чітко визначає, що пенсія за вислугу років призначається при наявності у військовослужбовця на день звільнення зі служби вислуги - 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Відповідно до розрахунку вислуги років для призначення пенсії від 08.09.2017 вислуга років на день звільнення позивача у календарному обчисленні становить 18 років 03 місяці 01 день, а тому підстав для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону -2262 немає. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що не встановлено набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги, як і не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії, тому доводи відповідача, що для призначення пенсії враховується лише календарна вислуга років, оскільки такі посилання не ґрунтуються на вимогах закону та суперечить положенням ч. 4 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задоволенні позову відмовити.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив, надав пояснення аналогічні наведені у відзиві на апеляційну скаргу та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне.

Із витягу з наказу Управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області від 27 листопада 2015 року відомо, що підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1, начальника оперативного відділу Личаківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області, 30 листопада 2015 року звільнено в запас (з постановкою на військовий облік за п. 64 «б» (через хворобу). Вислуга років на день звільнення становить в календарному обчисленні 18 років 3 місяці 1 день, у пільговому обчисленні - 23 роки 0 місяців 22 дні.

Із листа Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 02.11.2017 №4/401 вбачається, що 06.10.2017 зазначеним управлінням до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області були направлені матеріали про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 згідно його заяви.

Із відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24 жовтня 2017 року № 12515/03-31, наданої Західному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації, вбачається, що документи про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідачем було повернуто з посиланням на те, що згідно п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільненні зі служби, зокрема з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Відповідно до розрахунку вислуги років для призначення пенсії від 08.09.2017 року вислуга років на день звільнення ОСОБА_1 у календарному обчисленні становить 18 років 3 місяці 1 день, а тому підстав для призначення за вислугу років немає.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки станом на день звільнення, вислуга років у пільговому обчисленні складала 23 роки 00 місяців 22 дні, що є достатній для призначення пенсії.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними, такими, що суперечать нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Календарний рік - це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Підпунктом «г» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

Судом встановлено, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні становить 18 років 3 місяці 1 день, у пільговому обчисленні - 23 роки та 22 дні.

Враховуючи викладене, період служби, зарахований позивачу на пільгових умовах відповідно до положень Порядку №393, в розумінні частини 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може бути зарахований до календарної вислуги років.

В даному випадку для призначення пенсії за вислугу років не підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року №393, якою позивачу для призначення пенсії за вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, оскільки, згідно з частиною 4 статті 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, приписи пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 суперечать приписам пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, застосуванню підлягає саме Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки, у відповідності до частини 4 статті 9 КАС України, він має вищу юридичну силу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач відмовляючи у призначенні пенсії діяв в межах повноважень та відповідно до законів України.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавець розмежовує такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років».

При цьому, для отримання права на призначення пенсії обов'язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі, а до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні Законом не передбачено.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача підстав для призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нове рішення про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - задовольнити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 квітня 2018 року у справі №452/2930/17 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний

Повний текст постанови складено 15.04.2019р.