Справа № 400/3035/18
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

15 квітня 2019 р.

справа № 400/3035/18

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовом

приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль", вул. Каботажний узвіз, 18, м. Миколаїв, 54020

до відповідача

Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, пр. Центральний, 288, м. Миколаїв, 54003

про

визнання протиправним і скасування припису № 006 від 12.07.18 р. про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентарль" (надалі - позивач або Товариство) звернулось з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області (надалі - відповідач або ГУ Держпродспоживслужби), в якому просить суд визнати протиправним і скасувати припис № 006 від 12 липня 2018 р. про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін (надалі - Припис).

Свої вимоги позивач обґрунтував наступним: відповідач провів перевірку Товариства, за наслідками якої склав відповідний акт, в якому зафіксовано, що для нарахування плати за спожиту теплову енергію, позивач використовує розрахунковий метод, не передбачений чинним законодавством. Позивач подав до Держпродспоживслужби скаргу на дії посадових осіб відповідача, але вона розглянута формально. Також, складений на підставі акту перевірки спірний Припис, не містить відомостей про наявність заперечень позивача, а також їх аналізу та спростування. По суті порушень позивач зазначив, що розрахунок спожитої теплової енергії складається з трьох частин: фактичного теплоспоживання, планового теплоспоживання і уточнення (коригування) планового теплоспоживання, що не суперечить законодавству, до того ж фактичні показники приладів обліку теплової енергії відповідають даним його розрахунку.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у своєму відзиві просив в його задоволенні відмовити. Як зазначає відповідач, перевіркою Товариства встановлено порушення вимог ст. 32 ч. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 р. № 1875-IV та п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (надалі - Правила № 630), а саме, при наявності в будинках засобів обліку теплової енергії, відповідач здійснює її розрахунок не в спосіб, визначений названими нормативними актами (а. с. 60-62).

Позовна заява залишалась без руху, у зв’язку з її невідповідністю вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) (а. с. 38-39).

Сторони клопотали про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 95, 97).

Згідно з ст. 194 ч. 3 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає справу в порядку письмового провадження, на підставі наявних у справі матеріалів.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

У червні-серпні 2018 р. ГУ Держдпродспоживслужби проведена позапланова перевірка Товариства на предмет дотримання вимог щодо формування, встановлення і застосування державних регульованих цін, результати якої оформлені Актом № 006 (надалі - Акт перевірки) (а. с. 28-34).

Як зазначено в Акті перевірки, позивач до розрахунку плати за послуги централізованого опалення включає показники фактичного теплоспоживання, показники планового теплоспоживання і дані уточнення (коригування) планового теплоспоживання, тоді як у випадку наявності будинкових засобів обліку теплової енергії, до розрахунку беруться тільки показники таких засобів обліку.

9 серпня 2018 р. позивач подав до Держпродспоживслужби скаргу на дії посадових осіб відповідача, яка залишена без задоволення (а. с. 13-18).

Одним з аргументів позивача є те, що скарга розглянута формально, у відповіді на неї відсутнє спростування доводів позивача. Суд відзначає, що дослідження питання про розгляд скарги виходить за межі предмету доказування в даній справі, так як розгляд скарги здійснював інший суб'єкт владних повноважень, який не є відповідачем в даній справі.

12 липня 2018 р. ГУ Держпродспоживслужби прийняло спірний Припис, в якому зазначено, що нарахування позивачем плати за послуги централізованого опалення здійснюється методом, який не передбачений законодавством, а саме до розрахунку включається частина поточного місяця, дані планового теплоспоживання з дати останнього звіту до кінця поточного місяця та уточнення планового теплоспоживання за минулий період. Відповідач розцінив ці обставини, як порушення вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 р. № 1875-IV та п. 12 Правил № 630. На підставі цього, відповідач вимагає від позивача в наступному опалювальному періоді нарахування плати здійснювати виключно на підставі показань засобів обліку на кінець розрахункового періоду, у відповідності до п. 12 Порядку № 630 (а. с. 11-12).

Стаття 32 ч. 1-2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 р. № 1875-IV передбачає, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку (п. 12 Порядку № 630).

Таким чином, за умови наявності в будинку засобів обліку теплової енергії, до розрахунку повинні братись тільки показники такого приладу на кінець розрахункового періоду, яким, за приписами п. 18 Порядку № 630, є календарний місяць.

В той же час, як стверджує сам позивач, розрахунок спожитої теплової енергії здійснюється ним наступним чином: до розрахунку частини поточного місяця (до 25 числа кожного звітного місяця) додаються дані планового теплоспоживання та дані коригування планового теплоспоживання за минулий період.

Такі особливості позивач пояснює тим, що прийом звітної документації від споживачів відбувається з 18 до 25 числа кожного місяця, а в термін між вказаними датами експлуатант будівлі надає звіт споживання теплової енергії та журнал поточних показників обліку теплової енергії. Надалі відбувається обробка заявлених показників вимірювальних приладів.

Суд не погоджується з такими твердженнями позивача, так як ніяке положення Порядку № 630 не дає підстави стверджувати, що ним передбачений спосіб нарахування, який використовується позивачем. Навпаки, законодавець окремо врегульовав випадок, який має місце в даному спорі - якщо будинок обладнаний засобами обліку теплової енергії, то до розрахунку приймаються тільки його показники, а в іншому випадку взагалі втрачається сенс встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії.

Той факт, що, як стверджує позивач, підсумок його трьохетапного розрахунку співпадає з фактичними даними, а тому відсутні підстави вважати, що ним порушені вимоги Порядку № 630, не має значення, так як спір між сторонами склався не з приводу кінцевого результату підрахунку, а його процесу - Припис прийнято з приводу використання позивачем методики розрахунку, яка не передбачена законодавством.

Відповідно до ст. 18 ч. 1 п. 7 Закону України "Про ціни і ціноутворення" уповноважені органи мають право надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб’єктам господарювання обов’язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Стаття 7 ч. 8 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає, що припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Доводи позивача про те, що спірний Припис не містить відомостей про наявність заперечень позивача та доводів на їх спростування, хибні, так як припис і не повинен містити таких даних - він є актом, який вимагає усунення виявлених порушень, а не документом, який містить розгляд зауважень.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так як у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати позивачу не присуджуються.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (вул. Каботажний узвіз, 18, м. Миколаїв, 54020, ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області (пр. Центральний, м. 288, м. Миколаїв, 54003, ) про визнання протиправним і скасування припису № 006 від 12 липня 2018 р. про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін, відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз