Справа № 817/1483/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2167/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р.В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання - Гром І. І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року в справі № 817/1483/18 (головуючий суддя - Плахтій Н. Б., м. Луцьк)) за позовом Головного управління ДФС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2018 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Головного управління ДФС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення із відповідача податкового боргу в сумі 567805,54 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що сума податкового боргу є узгодженою, відповідачем не сплаченою, відтак підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 червня 2018 року справу за позовом Головного управління ДФС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу передано на розгляд Волинському окружному адміністративному суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг в сумі 567805,54 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем - ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що 13 березня 2018 року Володимирецьким районним судом Рівненської області було винесено рішення у справі № 556/1453/17, яким в частині позовних вимог Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Полицької сільської ради до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості з орендних платежів відмовлено за безпідставністю, оскільки відповідач відчужив об'єкти нерухомості і розірвав договір оренди ще у 2013 році. Відтак, Головне управління ДФС у Рівненській області не мало підстав для звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як передбачено підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Встановлено, що за відповідачем станом на 19 квітня 2018 року рахується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб на загальну суму 567805,54 грн., який виник внаслідок несплати відповідачем суми податкових зобов'язань відповідно до податкових повідомлень-рішень від 15 вересня 2017 року № 37150-1304, 22 серпня 2017 року № 379150/2-1304 та № 379150/1-1304, якими відповідачу визначено суми податкових зобов'язань за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 218241,30 грн., 143676,22 грн. та 205888,02 грн. відповідно.

Наявність податкового боргу підтверджується розрахунком виникнення боргу по платежах до бюджету, станом розрахунків з бюджетом та зворотнім боком облікової картки по орендній платі з фізичних осіб (а.с.7-10).

В силу вимог пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України податковим органом сформована та надіслана відповідачу податкова вимога від 05 грудня 2017 року № 9962-17 (а.с.13).

Таким чином, оскільки за відповідачем рахується заборгованість зі сплати податку по орендній платі з фізичних осіб на загальну суму 567805,54 грн., тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення зазначеної заборгованості підлягають до задоволення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зважає на доводи позивача ОСОБА_1 щодо розірвання договору оренди земельної ділянки та відповідне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 березня 2018 року у справі № 556/1453/17, проте зауважує, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області були сформовані та надіслані ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення від 15 вересня 2017 року № 37150-1304, від 22 серпня 2017 року № 379150/2-1304 та № 379150/1-1304, якими відповідачу визначено суми податкових зобов'язань за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 218241,30 грн., 143676,22 грн. та 205888,02 грн. відповідно (а.с.15-17), тобто ці податкові повідомлення-рішення виносились до винесення вищевказаного рішення.

Також, згідно норм чинного податкового законодавства, ОСОБА_1 вказані податкові повідомлення-рішення не оскаржив, вони є не скасованими, та визнаються узгодженими, і відтак, навіть попри наявність рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 березня 2018 року у справі № 556/1453/17, за відповідачем обліковується сума податкового боргу в розмірі 567805, 54 грн., а для того, щоб у суду були підстави відмовити в позові податкового органу про стягнення цього податкового боргу, відповідачу необхідно оскаржити в судовому порядку податкові повідомлення-рішення від 15 вересня 2017 року № 37150-1304, від 22 серпня 2017 року № 379150/2-1304 та № 379150/1-1304, якими відповідачу визначено суми податкових зобов'язань за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 218241,30 грн., 143676,22 грн. та 205888,02 грн. відповідно.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року в справі № 817/1483/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 16 квітня 2019 року.