Справа № 1340/4763/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1879/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Дроздовській Ю.А.,

з участю представника апелянта: ОСОБА_1,

представника відповідача: Кіх О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року (суддя- Сподарик Н.І., ухвалену в м. Львові о 11:35, повний текст складено 25.01.2019р.)у справі № 1340/4763/18 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області та з наведених в ньому підстав просив: визнати протиправним та скасувати наказ Дрогобицької ОДПІ ДПС у Львівській області від 28.04.2012 року №24-О "Про звільнення з роботи" в частині звільнення 28.04.2012 року головного державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ОСОБА_3 із займаної посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України; поновити ОСОБА_3 на роботі в Дрогобицькій ОДПІ ДФС у Львівській області з 29.04.2012 року на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб; стягнути з Дрогобицької ОДПІ ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.04.2012 року по 12.10.2018 року в сумі 472968,90 грн.; зобов'язати Дрогобицьку ОДПІ ДФС у Львівській області відобразити в звітах про суми зарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за квітень 2012 року - жовтень 2018 року суми нарахованої заробітної плати ОСОБА_3 і суми нарахованого єдиного внеску, виходячи з середнього заробітку за відповідні звітні місяці.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року позов ОСОБА_3 до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у день звільнення його не ознайомлено з наказом від 28.04.2012 року №24-о "Про звільнення з роботи" і не надано копію цього наказу. Зазначає, що отримав копію наказу про звільнення та трудову книжку рекомендованим листом 22.09.2018р., з даним позовом звернувся 12.10.2018р., тобто в межах місячного строку визначеного КАС України. Також зазначає, що строки звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати не застосовуються.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу суду законною та просить залишити її без змін.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проходив службу в органах Державної податкової служби, остання займана посада - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 08.08.2011 року у справі №4-1724/11 задоволено подання старшого слідчого відділу розслідування злочинів щодо корупційних діянь прокуратури Львівської області та обрано ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

На підставі наказу Дрогобицької ДПІ від 19.08.2011 року №31-о позивача було відсторонено від займаної посади (копію наказу позивач отримав 19.08.2011 року).

Судом встановлено, що Головою ДПА у Львівській області 04.01.2011 року було затверджено штатний розпис ДПІ у Дрогобицькому районі. Згідно штатного розпису, відділ контрольно-перевірочної роботи складає 9 осіб, загалом по управлінню оподаткування фізичних осіб - 19 осіб. Згідно переліку змін №1 до організаційної структури ДПІ у Дрогобицькому районі станом на 01.03.2011 року - у відділі контрольно-перевірочної роботи 9 осіб, загалом по управлінню оподаткування фізичних осіб - 20 осіб. Наказом ДПІ у Дрогобицькому районі від 01.04.2011 року №412 затверджено зміни та доповнення до штатного розпису ДПІ у Дрогобицькому районі.

В подальшому головою ДПС України 26.12.2011 року було затверджено тимчасову структуру Дрогобицької ОДПІ Львівської області, відповідно до якої, в управлінні оподаткування фізичних осіб перебуває 17 штатних одиниць, відсутній відділ контрольно-перевірочної роботи.

Крім цього, згідно тимчасового штатного розпису Дрогобицької ОДПІ Львівської області, затвердженого 23.01.2012 року, в управлінні оподаткування фізичних осіб перебуває 17 штатних одиниць, відсутній відділ контрольно-перевірочної роботи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції ДПІ у Дрогобицькому районі попереджено ОСОБА_3 про наступне вивільнення із займаної посади 23.03.2012 року, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. Попередження супровідним листом відділу персоналу ДПІ у Дрогобицькому районі надіслано 23.01.2012 року позивачу.

Як вбачається з витягу з протоколу №5 засідання профспілкового комітету ДПІ у Дрогобицькому районі від 22.03.2012 року, профспілковим комітетом ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області ДПС було надано згоду на звільнення ОСОБА_3 з займаної посади, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Відтак наказом Дрогобицької ОДПІ від 28.04.2012 року №24-о, у зв'язку з реорганізацією ДПІ у Дрогобицькому районі, відповідно до наказу ДПС України від 20.10.2011 року №72, наказу ДПА у Львівській області від 01.11.2011 року №1102, позивача було звільнено із займаної посади, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України.

З даним наказом ОСОБА_3 не погодився, відтак звернувся в суд з даним позовом.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду суд першої інстанції зробив висновок, що ОСОБА_3 пропустив строк звернення до суду (понад 6 років), наведені ним причини пропуску строку є неповажними.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Твердження апелянта про те, що йому стало відомо про оскаржуваний наказ, лише 22 вересня 2018 року, відтак строк звернення в суд з даним позовом має відраховуватися з цієї дати не береться до уваги судом, з огляду на таке.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав, відтак, у позивача була реальна можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 28.04.2012 року, видано наказ про звільнення ОСОБА_3, однак він не вчиняв жодних дій для відновлення своїх законних прав та інтересів, а той факт, що позивач не мав бажання ознайомитись з наказом про звільнення підтверджується і тими обставинами, що він особисто не з'являвся на робочому місці та не цікавився чи не звільнений він з посади, а оскільки позивач на роботу не виходив, відповідач не мав можливості ознайомити його під підпис з наказом про звільнення.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3, перебуваючи на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб у Дрогобицькій об'єднаній державній податковій інспекції ДФС у Львівській області, в силу ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" належав до суб'єктів декларування. Відтак, ОСОБА_3 зобов'язаний був подавати декларацію, відповідно до цього Закону. Проте, як встановлено судом першої інстанції, позивачем, починаючи з 2013 року майно, доходи, витрати і зобов'язання майнового характеру не декларувалися, що також свідчить про його обізнання з оскаржуваним наказом.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що після звільнення з роботи ОСОБА_3 займався самостійним пошуком роботи, після чого працював у період: з 03.05.2017 року по 31.10.2017 року, з 23.02.2018 року по 27.06.2018 року в ТзОВ "Паливторг" на посаді менеджера зі збуту; з 02.07.2018 року по 15.08.2018 року на посаді менеджера. Проте, позивач звернувся з відповідним позовом про визнання протиправним та скасування наказу лише через шість років після звільнення, а саме 12.10.2018р.

Зважаючи на викладене, оскільки позивачем не надано доказів поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач знав про порушення своїх прав, відтак оскаржуючи у жовтні 2018 року наказ про своє звільнення від 28.04.2012 року, позивач пропустив передбачений законом місячний строк звернення до суду, як наслідок позов підставно залишено без розгляду судом першої інстанції.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321,322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у справі №1340/4763/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 16.04.2019р.