Справа № 803/1567/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2151/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Приватної фірми «Сунар» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2018 року у справі № 803/1567/17 за адміністративним позовом Приватної фірми «Сунар» до Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» про визнання протиправними дій приватного виконавця та скасування звіту про оцінку (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Івасюта Л.В. в м. Луцьку Волинської області 20.12.2018 року, згідно з протоколом судового засідання о 15:06 год.), -

ВСТАНОВИВ:

Приватна фірма «Сунар» (далі - ПП «Сунар», позивач) звернулася з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича (далі - відповідач) в якому просить визнати протиправними дії приватного виконавця та скасувати звіт про оцінку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який, покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оцінювач ПП «ТСА Захід» в особі Глизь О.Е не вправі виконувати оцінку земель (що є порушенням вимог ст.ст. 6-8 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні»), вид вартості обґрунтований неоднозначно та не відповідає вимогам нормативно-правових актів, методи та оціночні процедури не в повній мірі відповідають вимогам нормативних документів, звіт має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки. Вважає, що майно не може бути реалізоване на торгах на підставі звіту, складеного з порушеннями, що не відповідає чинному законодавству та призведе до завдання збитків позивачу, а також в подальшому спричинить ряд інших спорів щодо законності торгів та витребування майна.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представник третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05.10.2017 для примусового виконання відповідачу було пред'явлено виконавчий напис № 486, виданий 20.04.2010 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О., про звернення стягнення на незавершене будівництвом адміністративно-складське приміщення та магазин (раніше буд. № 9) готовністю 32% /А-3/, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, буд. 9-Д, та земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 22:027:0052, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, буд. 9, що належать на праві власності майновому поручителю приватній фірмі «Сунар», місцезнаходження: Волинська область, м. Луцьк, пр. Волі, буд. 14, ідентифікаційний номер 20134622. За рахунок коштів, отриманих від реалізації незавершеного будівництвом адміністративно-складського приміщення та магазину (раніше буд. № 9) готовністю 32% /А-3/, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, буд. 9-Д, та земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер 22:027:0052, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, буд. 9, задовольнити вимоги ПАТ «БМ Банк» у розмірі: строкова сума заборгованості по кредиту в сумі, еквівалентній 80025,00 доларам США; прострочена сума заборгованості по кредиту в сумі, еквівалентній 13200,00 доларам США; прострочена сума заборгованості по відсотках в сумі, еквівалентній 8266,97 доларам США; пеня в сумі, еквівалентній 3603,75 доларам США, що становить еквівалент 105095,72 доларів США.

05.10.2017 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54846719 з примусового виконання вищезазначеного рішення, яка того ж дня була надіслана до відома сторін виконавчого провадження. Зокрема, боржнику за виконавчим документом Приватній фірмі «Сунар» постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у виконавчому документі: м. Луцьк, пр.-т Волі, 14.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У відповідності до вимог ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження.

У зв'язку з цим, 11.10.2017 було винесено постанову про опис та арешт майна, на яке відповідно до виконавчого документа слід звернути стягнення, яка 12.10.2017 була надіслана до відома Приватній фірмі «Сунар» за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 9Д.

01.11.2017 на адресу офісу приватного виконавця надійшов звіт про оцінку майна від 30.10.2017 Приватного підприємства «ТСА ЗАХІД» (далі за текстом Звіт про оцінку), відповідно до якого вартість незавершеного будівництвом адміністративно-складського приміщення та магазину /А-3/ (ступінь готовності 38%) та земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер 22:027:0052, що знаходяться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 9Д, становить 1549355 грн. Того ж дня звіт про оцінку майна був надісланий приватній фірмі «Сунар».

02.11.2017 відповідачем було підготовлено заявку на реалізацію арештованого майна, яку було надіслано до Волинської філії ДП «СЕТАМ» для розміщення у системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ).

13.11.2017 на адресу відповідача надійшла заява боржника Приватної фірми «Сунар», в якій остання повідомила, що оцінювач ПП «ТСА ЗАХІД» в особі ОСОБА_6 не вправі виконувати оцінку земель, вид вартості обґрунтований неоднозначно та не відповідає вимогам нормативно-правових актів, методи та оціночні процедури не в повній мірі відповідають вимогам нормативних документів, звіт має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, у зв'язку з чим майно не може бути реалізоване за ціною, визначеною у Звіті про оцінку. В підтвердження вищезазначених обставин ПФ «Сунар» надала рецензію від 10.11.2017 на Звіт про оцінку, проведену оцінювачем Глизьом О.Г.

Станом на 23.01.2018 прилюдні торги з реалізації арештованого майна незавершеного будівництвом адміністративно-складського приміщення та магазину /А-3/ (ступінь готовності 38%) та земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер 22:027:0052, що знаходяться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 9Д, не відбулися у зв'язку із відсутністю купівельного попиту.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2018р. за клопотанням представника позивача фірми «Сунар» була призначена оціночно-будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

В зв'язку з тим, що позивачем не оплачено вартість експертизи, таку експертизу проведено не було.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді даного позову не встановлено порушень чинного законодавства зі сторони відповідача при виконанні виконавчого напису нотаріуса, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин 1-3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі.

Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Згідно з частинами 1-5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Апеляційний суд зазначає, що законодавством не передбачено проведення повторної оцінки майна за наявності чинного звіту про оцінку майна.

Крім того, за змістом статей 12, 33 Закону України від 12.07.2001 № 2658-111 «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 3.03.2018 № 914/881/17.

Відповідно до частин п'ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної4 відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватної фірми «Сунар» залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2018 року у справі № 803/1567/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська