Справа № 260/1193/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2019 року м. Ужгород№ 260/1193/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Копосович Е.О.

за участю:

позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М" представник -ОСОБА_1

відповідача: Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області, представник - ОСОБА_2

відповідач 2 - Управління Державної казначейської служби України у Тячівському районі Закарпатської області, представник - ОСОБА_3

відповідача 3 - Головне управління ДФС у Закарпатській області, представник - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М" до Державної податкової інспекції у Тячівському районі, Головного управління ДФС у Закарпатській області, Управління Державної казначейської служби України у Тячівському районі Закарпатської області про стягнення пені,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області, Управління Державної казначейської служби України у Тячівському районі Закарпатської області, яким просить:

1.Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» (90553, Закарпатська обл., Тячівський р-н, с. Вонігово, вул. Леніна, буд. 182; код в ) пеню у розмірі 117 010,38 грн. (сто сімнадцять тисяч десять гривень 38 коп.)

2.Стягнути на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року, було залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління ДФС у Закарпатській області.

1. Позиції сторін

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» (далі - позивач) є платником податку на додану вартість. Відповідно до поданої у встановленому законом порядку до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області податкової декларації з податку на додану вартість від 20.03.2015 року за лютий 2015 р. з урахуванням уточнюючого розрахунку від 20.03.2015 року позивач у встановленому, законом порядку заявив до відшкодування з бюджету шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок від'ємне значення сум ПДВ, фактично сплачених у попередніх податкових періодах у сумі 586 337,00 грн. та 73 480,00 гривень. Однак, невиконання відповідачами вимог пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 Податкового кодексу України порушило право позивача на своєчасне отримання бюджетного відшкодування ПДВ. Таким чином утворилась заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ, на яку, відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, нараховується пеня.

До суду надійшов відзив на даний адміністративний позов від Управління Державної казначейської служби України у Тячівському районі Закарпатської області про заперечення щодо позову, де зокрема, зазначає, що Управління не погоджується із вимогами адміністративного позову.

Так, зазначає, що станом на момент виникнення обставин, зазначених у позові, відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснювалося відповідно до статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2765-VI (в редакції від 17.09.2015), з урахуванням вимог ОСОБА_4 взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 № 39 (Далі - ОСОБА_4 № 39) та ОСОБА_4 формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного податку на додану вартість, визначені у висновках, затвердженого спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 03.02.2011 № 68/23, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за № 199/18937 (Далі - ОСОБА_4 № 68/23).

Так, бюджетне відшкодування податку на додану вартість органами Казначейства здійснюється за наявності таких документів:

висновків про суми відшкодування податку на додану вартість

та Узагальнених інформацій, сформованих органами Міністерства доходів і зборів України (за деклараціями по сумах до відшкодування понад 100 000 грн. за Узагальненими інформаціями, наданими Казначейством України, відповідно до п. 7 ОСОБА_4 № 68/23).

Звертає увагу Суду, що Реєстр висновків про суми відшкодування податку на додану вартість № 70 з зазначенням суми відшкодування ПДВ Позивача надійшов до Управління Казначейства 29 грудня 2015 року.

Отже, враховуючи вищенаведене, зазначає, що Управління Казначейства вчинило у повному обсязі дії, які передбачені законодавством, що свідчить про відсутність протиправної бездіяльності Управління Казначейства. Перерахування коштів позивачу із затримкою відбулося не через протиправні дії або бездіяльність Управління Казначейства, а виключно у зв'язку з невчасним поданням контролюючим органом, висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету до органу Казначейства.

На адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшов також відзив на даний адміністративний позов від Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС, відповідно до якого із вимогами позовної заяви не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, зазначає, що у відповідності до п.4 ОСОБА_4 ДПІ у Тячівському районі 25.12.2015 року сформовано висновки по ТОВ «Фаворит-М» про суми, що підлягають відшкодуванню з бюджету та направлено до УК у Тячівському районі.

Головним управління ДФС у Закарпатській області 30.12.2018 року направлено до ДПІ у Тячівському районі узагальнену інформацію №70 щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ, сформованої за зверненнями головних управлінь ДФС, у т.ч. по ТОВ «Фаворит-М» на загальну суму 586 337 грн. Водночас зазначає, що Позивач звернувся до суду з позовом з пропущенням строку, передбаченого ст. 102 ПК України. Враховуючи вищенаведене вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

11 січня 2019 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив , де зазначено, що Позивач не погоджується з наведеними Відповідачем 1 у відзиві аргументами з огляду на наступне.

Та обставина, що Головне управління ДФС у Закарпатській області лише 25.12.2015 року направило до ДПІ у Тячівському районі узагальнені матеріали щодо обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ по платниках, які мають право на бюджетне відшкодування ПДВ коштами, у т.ч. по ТОВ «Фаворит-М», не спростовує обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасне погашення бюджетного відшкодування ПДВ.

Окрім того, зазначає, що позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов'язань, тобто протягом 1095 днів (аналогічної позиції дотримується і Верховний суд у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №816/1369/17). Отже твердження відповідача 1 про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду вважає помилковим. Враховуючи вищевказане, вважає, що наведені у відзиві відповідача 1 аргументи не спростовують обґрунтованість позовних вимог, і відповідно просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Також зазначив, що до матеріалів справи надав докази, які підтверджують понесені позивачем судові витрати на оплату правової допомоги по даній справі в розмірі 10000 грн., які просить стягнути з відповідачів. Також зауважив, що він не згідний з позицією податкового органу щодо розрахунку пені

Представники відповідачів щодо задоволення даного адміністративного позову заперечили з підстав наведених вище.

Заслухавши представників сторін, встановивши обставини справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, проаналізувавши норми права, які підлягають або не підлягають застосуванню до даних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу сторін та мотиви суду, з яких суд дійшов до висновків у справі, констатує наступне.

2. Обставини, встановлені судом.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.10.2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М" зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, і здійснює види діяльності за кодом 46.31 (оптова торгівля фруктами й овочами), 46.73 (оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням), 49.41 (вантажний автомобільний транспорт). (а.с.31-33).

Згідно Свідоцтва №10551974 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М" зареєстроване як платник податку на додану вартість ( а.с.10).

Відповідно до поданої у встановленому законом порядку до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області податкової декларації з податку на додану вартість від 20.03.2015 року за лютий 2015 р. з урахуванням уточнюючого розрахунку від 20.03.2015 року , позивач у встановленому, законом порядку заявив до відшкодування з бюджету шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок від'ємне значення сум ПДВ, фактично сплачених у попередніх податкових періодах у сумі 586 337,00 грн. (р. 23.2) та 73 480,00 гривень (р. 30). (а.с.11-22).

Судом встановлено, що 28.04.2015 року, контролюючим органом було проведено позапланову виїзну документальну перевірку , даних , задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ "Фаворит-М" щодо суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за лютий 2015 року.

За результатами проведеної перевірки складено довідку № 53/1500/32922702 від 28.04.2015 року, якою внаслідок проведення документальної позапланової виїзної перевірки нарахування ТОВ «Фаворит-М» бюджетного відшкодування податку на додану вартість було підтверджено відображене ТОВ «Фаворит-М» у декларації за лютий 2015 року бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 586 337,00 гривень (р. 23.2) та 73 480,00 гривень (р. 30).(а.с.24-30).

Тобто податкова перевірка позивача була завершена 28 квітня 2015 року , вказана обставина відповідачами не заперечується. Відтак, податковим органом було підтверджено правомірність заявлених позивачем до бюджетного відшкодування сум від'ємного значення ПДВ у сумі 586 337,00 гривень (р. 23.2) та 73 480,00 гривень (р. 30).

Судом встановлено, що Реєстр висновків про суми відшкодування податку на додану вартість № 70 з зазначенням суми відшкодування ІІДВ Позивача надійшов до Управління Казначейства 29 грудня 2015 та зареєстрований за вх. № 1913(а.с.53)

Листом від 30.12.2015 № 10-10/1859-33124 Державна казначейська служба України , направила Узагальнену інформацію № 70, щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, на електронну адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області (а.с.54-55).

Листом від 30.12.2015 №06-14/533-6855 Головне управління Казначейства направило узагальнену інформацію № 70 Управлінню Казначейства, яке на підставі вищезазначених документів здійснило бюджетне відшкодування податку на додану вартість Позивачу, що підтверджується платіжними дорученнями № 568,569,570,571(а.с.35-38,56).

Відтак, позивач отримав заявлені ним до відшкодування суми ПДВ лише 30 грудня 2015 року, що підтверджується вищезазначеними платіжними дорученнями № 568, 569, 570, 571 від 30 грудня 2015 року.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Згідно пп. 14.1.18 п. 14 ст. 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

ОСОБА_4 визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України.

У разі виконання платником податків, який має право на отримання бюджетного відшкодування, вимог статті 200 Податкового кодексу України, за умови підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Неподання контролюючим органом у строк встановлений статтею 200 ПК України до органів Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення, у зв'язку з цим, заборгованості бюджету з податку на додану вартість, обумовлює набуття платником податку права на пред'явлення вимоги про стягнення пені відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, за якою суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Судом вище було встановлено, що за результатами перевірки контролюючий орган визнав право позивача на отримання бюджетного відшкодування ПДВ і підтвердив достовірність розрахунку заявленої до відшкодування суми, проте не подав у визначений законодавством строк до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

В силу пунктів 200.7 та 200.10 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Пунктом 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до п. 14.1.133. Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) операційний (банківський) день - частина робочого дня, протягом якої приймаються документи на переказ та на їх відкликання і, за наявності технічної можливості, здійснюється їх обробка, передача та виконання.

Відповідно до п. 56.21. Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Системний аналіз наведених норм підтверджує висновок про те, що контролюючий орган зобов'язаний був протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, провести камеральну перевірку та протягом п'яти днів (календарні дні оскільки в кодексі не вказано про робочі або операційні дні) після закінчення такої перевірки, тобто до 05 травня 2015 р. (28.04.2015 р. + 5 календарних днів = 05 травня 2015 року (з врахуванням того, що останній день припадає на вихідний, а 1,2,3,4 травня були вихідні)), подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, а орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу, тобто до 13 травня 2015 року (05 травня 2015 року + 5 операційних (фактично робочих) днів = 13 травня 2015 року (з врахуванням того, що з 09.05 по 11.05 були вихідні)), зобов'язаний перерахувати кошти на рахунок платника податків.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України , не відшкодовані протягом визначених статтею 200 Податкового кодексу України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 14 березня 2019 року у справі №803/591/16 (адміністративне провадження №К/9901/26655/18).

ОСОБА_4 взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39, (далі - ОСОБА_4 №39).

Пунктом 9 ОСОБА_4 № 39,зазначено, що на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

ОСОБА_4 формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, затверджений Наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України 03.02.2011 №68/23, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 року за №199/18937.

Пунктом 5 ОСОБА_4 визначено, що центральний орган державної податкової служби не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання реєстрів висновків, здійснює формування узагальненої інформації щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість окремо за платниками, які мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість, іншими платниками та платниками, у яких суми до бюджетного відшкодування заявлені в період дії Закону України "Про податок на додану вартість" та залишились невідшкодованими. Зазначену інформацію на постійній основі (щоденно) не пізніше наступного робочого дня після її формування направляє: до Державного казначейства України; одночасно органам державної податкової служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі для подачі висновків органам державного казначейства.

ОСОБА_4 №39, які передбачають необхідність отримання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, не ставлять в залежність відшкодування бюджетної заборгованості від отримання органом казначейської служби узагальненої інформації від податкового органу.

У свою чергу, висновок органами державної податкової служби подається після отримання узагальненої інформації від центрального органу державної податкової служби, яка в свою чергу останнім одночасно направляється і до Державного казначейства України.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що обов'язковою умовою повернення бюджетного відшкодування з ПДВ є наявність висновку податкового органу, який готується територіальним органом ДФС.

Твердження контролюючого органу про неможливість своєчасного бюджетного відшкодування суми ПДВ через ненадходження узагальненої інформації щодо обсягів бюджетного відшкодування ПДВ від вищестоящих органів є необґрунтованими, оскільки недотримання вимог вказаного ОСОБА_4 з боку відповідача стосовно неотримання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ не повинно порушувати права та інтереси платника податків.

Відтак, відповідачами не було забезпечено своєчасне перерахування позивачеві сум бюджетного відшкодування. В той же час, позивач виконав всі необхідні дії, передбачені Податковим кодексом України, для отримання бюджетного відшкодування сум від'ємного значення ПДВ у відповідній сумі.

Оскільки ПДВ було відшкодовано не вчасно, позивач набув право на нарахування пені в порядку, встановленому пунктом 200.23 ст. 200 ПК України починаючи з 14 травня 2015 року.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень (частина 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

З огляду на викладене, оскільки суд зазначає про протиправність бездіяльності контролюючого органу, що полягає у неподанні, у встановлений законом строк, до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М" так як перевіркою правомірності бюджетного відшкодування податку на додану вартість не встановлено жодних порушень при відображенні позивачем у податковій декларації суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

На підставі наведеного на переконання суду, належним способом захисту прав та інтересів позивача буде визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області, вул. Армійська, буд. 2,м. Тячів,Закарпатська область,90500, ) в частині неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч. 2 статті 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачами не доведено правомірності своїх дій, вимоги позову відповідають вимогам законодавства та встановленим судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позов слід задовольнити,

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. ОСОБА_4 обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Надаючи оцінку письмовим доказам, суд наголошує, що на підставі п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналізуючи наведені норми процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб'єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 р. у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 р. у справі № 814/698/16.

В межах даної справи позивачем здійснено витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 26.11.2018 р., рахунком від 18.02.2019 р., актом виконаних робіт (наданих послуг) від 18.02.2019 р. та платіжними документами про оплату вартості отриманої відповідачем правничої допомоги( вказані документи містяться у матеріалах даної адміністративної справи.)

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані суду докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу за договором, роботу здійснену адвокатом в межах даного позову, обумовлений сторонами (позивачем та адвокатом) розмір гонорару відповідає складності справи та є розумним в межах сьогодення.

Відповідач під час судового розгляду справи не довів неспівмірність понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

За наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення заяви про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача відповідних витрат.

Керуючись статтями 243-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М" ( вул. Леніна, буд. 182,с. Вонігово,Тячівський район, Закарпатська область,90553, ) до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області ( вул. Армійська, буд. 2,м. Тячів,Закарпатська область,90500, ) , Управління Державної казначейської служби України у Тячівському районі Закарпатської області (вул. Нересенська, буд. 2,м. Тячів,Закарпатська область,90500, ) , Головне управління ДФС у Закарпатській області (, 88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Волошина, буд.52) про стягнення пені - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області, вул. Армійська, буд. 2,м. Тячів,Закарпатська область,90500, ) в частині неподання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

3.Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» (90553, Закарпатська обл., Тячівський р-н, с. Вонігово, вул. Леніна, буд. 182; код в ) пеню у розмірі 117 010,38 грн. (сто сімнадцять тисяч десять гривень 38 коп.).

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (вул. Армійська, буд. 2,м. Тячів, Закарпатська область,90500, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М" (вул.Леніна, буд.182, с.Вонігово,Тячівський район, Закарпатська область,90553, ) судові витрати, а саме:

-витрати за надану професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 ( десять тисяч грн.) грн. згідно платіжного доручення №123 від 26.03.2019 року

судовий збір в сумі 1762,00 ( одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. ) згідно платіжного доручення № 45 від 08.11.2018 року .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду через Закарпатський окружний адмінсуд.

СуддяОСОБА_5

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 18 квітня 2019 року