Справа № 320/6803/18
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Київ справа №320/6803/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Племптахорадгосп Броварський" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Племптахорадгосп Броварський" (далі - позивач, ПАТ "ППР Броварський") з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Київській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.12.2018 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що товариство не порушувало вимог Податкового кодексу України при здійсненні господарських операцій з ТОВ "ТД Агрокорм" та правомірно сформувало податковий кредит за результатами здійснення господарських взаємовідносин із зазначеним контрагентом. Натомість, позивач стверджує, що висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій ПАТ "ППР Броварський" з ТОВ "ТД Агрокорм" є безпідставними та не підтверджені належними доказами, оскільки товариством у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів та податкових накладних сформовано податковий кредит. Зокрема, позивач стверджує, що господарські операції з вказаним контрагентом підтверджені належним чином складеними первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги спірних операцій, та були надані податковому органу під час перевірки.

Водночас, позивач звертав увагу на те, що придбана у ТОВ "ТД Агрокорм" продукція була використана у власній господарській діяльності, а саме для виробництва комбікорму для відгодівлі індиків, оскільки основним видом діяльності підприємства є вирощування індиків та реалізація мясопродукції.

Позивач також зазначив, що його контрагент на момент відображення у податковому обліку здійснених операцій був зареєстрованим в якості платника податку на додану вартість, а договір, вчинений із ТОВ "ТД Агрокорм", не є нікчемним і не був визнаний недійсним у судовому порядку.

У звязку з вищезазначеним, позивач зазначив, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження фіктивності (безтоварності) договору, укладеного між ПАТ "ППР Броварський" та ТОВ "ТД Агрокорм", а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення вважає незаконним, оскільки при його прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що Головне управління ДФС у Київській області при проведенні перевірки ПАТ "ППР Броварський" та оформленні її результатів діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкове повідомлення-рішення є законним.

Звертав увагу суду, що у ході перевірки були виявлені обставини, які дають підстави вважати, що господарські операції позивача з ТОВ "ТД Агрокорм" вчинено виключно з мотивів мінімізації податкових зобовязань. Зокрема, за наявною у податкового органу інформацією, контрагент позивача не мав можливості фактично здійснювати господарські операції на користь ПАТ "ППР Броварський", оскільки не вбачається можливим підтвердити придбання товару жодним з платників податків, які брали участь у здійсненні взаємоповязаних господарських операцій до ТОВ "ТД Агрокорм", так як відсутнє реальне джерело походження ідентифікованого товару (макухи соєвої).

З урахуванням викладеного контролюючий орган вважає, що позивач протиправно сформував податковий кредит по господарським операціям із вказаним контрагентом.

Згідно з ухвалою від 26.12.2018, суд відкрив провадження у справі, визначив, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

Відповідно до ухвали від 21.02.2019, суд продовжив строк підготовчого провадження у справі №320/6803/18 на 30 днів.

Ухвалою суду від 19.03.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою від 11.04.2019 суд вирішив здійснювати розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, оцінивши докази, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство "Племптахорадгосп Броварський" (ідентифікаційний код 05477043) зареєстроване в якості юридичної особи 12.02.1996 за адресою: 07414, Київська область, Броварський район, с. Рожівка, вул. Слави, буд. 22, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.12.2018 № (том 1, а.с. 155-159).

Позивач також зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Видами діяльності позивача є: Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; Код КВЕД 01.47 Розведення свійської птиці (основний); Код КВЕД 10.12 Виробництво м'яса свійської птиці; Код КВЕД 10.13 Виробництво м'ясних продуктів; Код КВЕД 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; Код КВЕД 10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.32 Оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 47.22 Роздрібна торгівля м'ясом і м'ясними продуктами в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 71.20 Технічні випробування та дослідження.

Судом встановлено, що у період з 30.10.2018 по 12.11.2018 посадовою особою відповідача на підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 29.10.2018 №2309 (том 1, а.с. 17), згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового Кодексу України була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ "ППР Броварський" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ "Запоріжагросервіс" (ідентифікаційний код 40980575) за березень 2018 року та з ТОВ "ТД Агрокорм" (ідентифікаційний код 42029210) за травень 2018 року, червень 2018 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 19.11.2018 №1017/10-36-14-02-13/05477043 (далі - акт перевірки) (том 1, а.с. 18-28), згідно висновків якого встановлено порушення ПАТ "ППР Броварський" вимог п.44.1 ст. 44, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість при проведенні взаємовідносин з ТОВ "ТД Агрокорм" на загальну суму 633983,00 грн., у тому числі за травень 2018 року на суму 344543,00 грн. та за червень 2018 року на суму 289440,00 грн.

Такі висновки податковий орган повязує з фактом відсутності реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ ТД Агрокорм". На думку відповідача, контрагент позивача не мав реальних можливостей для здійснення господарських операцій з поставки товарів.

В обґрунтування правомірності таких висновків податковий орган в ОСОБА_1 перевірки зазначив, що під час проведення перевірки встановлено, що ПАТ "ППР Броварський" мало взаємовідносини з ТОВ "ТД Агрокорм" у травні 2018 року, червні 2018 року на загальну суму 3803895,00 грн. на підставі договору поставки сільськогосподарської продукції від 02.05.2018 №03/05/2018.

У звязку з проведенням взаєморозрахунків за договором від 02.05.2018 №03/05/2018 ТОВ "ТД Агрокорм" складено податкові накладні (перелік яких наведено на стор. 6-8 акту перевірки) на загальну суму 3803895,00 грн., у тому числі ПДВ 633982,50 грн., які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Суми податку на додану вартість по вказаним податковим накладним включено до складу податкового кредиту та відображено в додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за травень 2018 року та за червень 2018 року.

Однак, відповідач в акті перевірки зазначив, що аналізом інформації, отриманої з АІС "Єдиний реєстр податкових накладних", досліджено ланцюг постачання макухи соєвої та встановлено документальне оформлення господарських операцій за відсутності факту їх реального здійснення, оскільки не вбачається можливим підтвердити придбання товару жодним з платників податків, які брали участь у здійсненні взаємоповязаних господарських операцій до ТОВ "ТД Агрокорм", так як відсутнє реальне джерело походження (введення в обіг при первинному продажі) ідентифікованого товару (макуха соєва).

Таких висновків контролюючий орган дійшов у звязку з тим, що проведеним аналізом ланцюга постачання товарів ПАТ "ППР Броварський" - ТОВ "ТД Агрокорм" - ТОВ "Магнум Транс" - ТОВ "Бартрафін" встановлено, що згідно даних АІС "Субєкти фіктивного підприємництва" відносно ТОВ "Бартрафін" внесені відомості щодо фіктивності підприємства та сформовано облікову картку.

Так, згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі №757/22035/18-к Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004294 від 17.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 358 КК України. Досудовим розслідуванням серед іншого встановлено, що службові особи ТОВ "Костянтинівський завод металургійного обладнання", ТОВ "НВП "Металургійний ресайклінг" та інших субєктів підприємницької діяльності реального сектору економіки, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленими особами, внаслідок проведення фінансово-господарської діяльності з підприємствами, що мають ознаки фіктивності, зокрема, ...ТОВ "Магнум-Траст"... ухилились від сплати податків, що призвело до ненадходження до бюджету коштів у особливо великих розмірах.

Також, в акті перевірки відповідач зазначив, що аналізом АІС "Єдиний реєстр податкових накладних" встановлено, що у другому ланцюгу постачальниками ТОВ "ТД Агрокорм" за номенклатурою "макуха соєва" протягом 2018 року також були: ТОВ "Марпел", ТОВ "Спалар", ТОВ "Альфа Технолоджі". Проте, не вбачається можливим підтвердити придбання товару жодним із зазначених вище платників податків, які брали участь у здійсненні взаємоповязаних господарських операцій до ТОВ "ТД Агрокорм", так як відсутнє джерело походження (введення в обіг при первинному продажі) ідентифікованого товару (макуха соєва).

Відтак, враховуючи вказану податкову інформацію, відповідач прийшов до висновку, що ТОВ "ТД Агрокорм" не мало можливості фактично здійснити господарські операції на користь ПАТ "ППР Броварський", оскільки було встановлено відсутність джерела походження товару (макухи соєвої), що були реалізовані ТОВ "ТД Агрокорм" для ПАТ "ППР Броварський".

З цих підстав контролюючий орган дійшов висновку, що ПАТ "ППР Броварський" безпідставно сформовано податковий кредит по вказаним господарським операціям на загальну суму 633983,00 грн.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки, ПАТ "ППР Броварський" звернулось до відповідача із запереченнями на акт перевірки від 19.11.2018 №1017/10-36-14-02-13/05477043, до яких були додані деякі документи (том 1, а.с. 29-84).

За результатами розгляду заперечень позивача, ГУ ДФС у Київській області направило на його адресу лист "Про надання відповіді" від 03.12.2018 №22723/10/10-36-14-02, в якому повідомлялось про залишення заперечень без розгляду у зв'язку з тим, що заперечення на акт перевірки подані позивачем 30.11.2018, тобто на 6 робочий день з дня отримання акта перевірки (том 1, а.с. 85).

На підставі вказаного висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.12.2018 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на додану вартість" на загальну суму 950975,00 грн., з яких 633983,00 грн. за основним платежем та 316992,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість обовязковому зясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону №996-XIV бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 Закону №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Окрім цього, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи), встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерством фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88).

Згідно з пунктом 2.1 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Відповідно до пункту 2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов'язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув'язка окремих показників (пункт 2.15 Положення №88).

Тобто, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача), зокрема й щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, підприємство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 19.06.2018 у справі №808/2447/17 та від 31.07.2018 у справі №820/3119/17.

Відтак, досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ "ТД Агрокорм", на підставі яких позивачем сформовані спірні суми податку на додану вартість, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, мету та обставини використання спірного товару у власній господарській діяльності позивача, судом встановлено наступні обставини.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ПАТ "ППР Броварський" мало господарські відносини з контрагентом ТОВ "ТД Агрокорм" на підставі договору поставки сільськогосподарської продукції від 02.05.2018 №03/05/2018 (том 1, а.с. 89-90).

Відповідно до умов даного договору ТОВ "ТД Агрокорм" зобовязується поставити ПАТ "ППР Броварський" товар макуху соєву у кількості 520 метричних тон +/- 10% залікової ваги.

Вказаним договором визначено, що ціна за 1 метричну тону становить 13500,00 грн., у т.ч. ПДВ 2250,00 грн. Загальна вартість договору становить 7020000,00 грн., у т.ч. ПДВ 1170000,00 грн.

Умови даної поставки визначені згідно з Правилами "Інкотермс 2010 р." з місцем здійснення поставки за адресою: вул. Слави, 22, с. Рожівка, Броварський р-н, Київська обл., Комбікормовий цех.

Судом встановлено, що ТОВ "ТД Агрокорм" було виставлено ПАТ "ППР Броварський" рахунки на оплату, якими було визначено назву товару, кількість, ціну без ПДВ та суму без ПДВ, а саме: від 04.05.2018 №1 на суму 428085,00 грн.; від 08.05.2018 №2 на суму 296325,00 грн.; від 15.05.2018 №4 на суму 420795,00 грн.; від 18.05.2018 №5 на суму 324945,00 грн.; від 23.05.2018 №9 на суму 316170,00 грн.; від 31.05.2018 №17 на суму 280935,00 грн.; від 08.06.2018 №27 на суму 329130,00 грн.; від 13.06.2018 №34 на суму 422685,00 грн.; від 20.06.2018 №2 на суму 327915,00 грн.; від 26.06.2018 №6 на суму 329670,00 грн.; від 27.06.2018 №10 на суму 327240,00 грн. (том 1, а.с.113-123).

На виконання умов вказаного договору ТОВ "ТД Агрокорм" в період травень-червень 2018 року було поставлено на адресу позивача товар макуху соєву на загальну суму 3803895,00 грн., у тому числі ПДВ 633982,50 грн., а саме:

- макуху соєву в кількості 31710 кг на загальну суму 428085,00 грн., в т.ч. ПДВ 71347,50 грн., що підтверджується видатковою накладною від 05.05.2018 №1 (том 1, а.с.102);

- макуху соєву в кількості 21950 кг на загальну суму 296325,00 грн., в т.ч. ПДВ 49387,50 грн., що підтверджується видатковою накладною від 08.05.2018 №2 (том 1, а.с.103);

- макуху соєву в кількості 31110 кг на загальну суму 420795,00 грн., в т.ч. ПДВ 70132,50 грн., що підтверджується видатковою накладною від 15.05.2018 №4 (том 1, а.с.104);

- макуху соєву в кількості 24070 кг на загальну суму 324945,00 грн., в т.ч. ПДВ 54157,50 грн., що підтверджується видатковою накладною від 18.05.2018 №5 (том 1, а.с.105);

- макуху соєву в кількості 23420 кг на загальну суму 316170,00 грн., в т.ч. ПДВ 52695,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 23.05.2018 №9 (том 1, а.с.106);

- макуху соєву в кількості 20810 кг на загальну суму 280935,00 грн., в т.ч. ПДВ 46822,50 грн., що підтверджується видатковою накладною від 31.05.2018 №22 (том 1, а.с.107);

- макуху соєву в кількості 24380 кг на загальну суму 329130,00 грн., в т.ч. ПДВ 54855,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 08.06.2018 №36 (том 1, а.с.108);

- макуху соєву в кількості 31310 кг на загальну суму 422685,00 грн., в т.ч. ПДВ 70447,50 грн., що підтверджується видатковою накладною від 13.06.2018 №44 (том 1, а.с.109);

- макуху соєву в кількості 24290 кг на загальну суму 327915,00 грн., в т.ч. ПДВ 54652,50 грн., що підтверджується видатковою накладною від 20.06.2018 №3 (том 1, а.с.110);

- макуху соєву в кількості 24420 кг на загальну суму 329670,00 грн., в т.ч. ПДВ 54945,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 26.06.2018 №6 (том 1, а.с.111);

- макуху соєву в кількості 24240 кг на загальну суму 327240,00 грн., в т.ч. ПДВ 54540,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 27.06.2018 №12 (том 1, а.с.112).

Вказані видаткові накладні підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств.

Доставка придбаного товару відповідно до умов договору здійснювалась за замовленням ТОВ "ТД Агрокорм" автомобільними перевізниками ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ПП Юмласавто, ТОВ "СВС Транс" та ФОП ОСОБА_1

На підтвердження факту доставки товару макухи соєвої позивачем надано суду товарно-транспортні накладні від 05.05.2018 №000000403, від 08.05.2018 №000000703, від 15.05.2018 №000001406, від 18.05.2018 №000001708, від 23.05.2018 №000002205, від 31.05.2018 №000003003, від 08.06.2018 №000000609, від 13.06.2018 №000001207, від 20.06.2018 №000001906, від 26.06.2018 №000002505, від 27.06.2018 №000002609, в яких вантажоодержувачем визначено позивача, а вантажовідправником - ТОВ "ТД Агрокорм" (том 1, а.с. 91-101).

Зі змісту вказаних товарно-транспортних накладних вбачається, що в них зазначено вид та кількість вантажу, містяться відмітки водія-експедитора, ідентифіковані транспортні засоби, а також містяться відтиски штампу/печатки та підписи учасників операцій - постачальника та покупця.

Отриманий товар позивачем був частково оплачений, що підтверджується наведеними в акті перевірки відомостями (том 1, а.с.22-23).

За фактом настання першої з подій (отримання товару покупцем) позивач отримав від ТОВ "ТД Агрокорм" податкові накладні на загальну суму 3803895,00 грн., у тому числі ПДВ 633982,50 грн., а саме: від 05.05.2018 №1 на суму 428085,00 грн., в т.ч. ПДВ 71347,50 грн.; від 08.05.2018 №2 на суму 296325,00 грн., в т.ч. ПДВ 49387,50 грн.; від 15.05.2018 №4 на суму 420795,00 грн., в т.ч. ПДВ 70132,50 грн.; від 18.05.2018 №5 на суму 324945,00 грн., в т.ч. ПДВ 54157,50 грн.; від 23.05.2018 №9 на суму 316170,00 грн., в т.ч. ПДВ 52695,00 грн.; від 31.05.2018 №26 на суму 280935,00 грн., в т.ч. ПДВ 46822,50 грн.; від 08.06.2018 №10 на суму 329130,00 грн., в т.ч. ПДВ 54855,00 грн.; від 13.06.2018 №14 на суму 422685,00 грн., в т.ч. ПДВ 70447,50 грн.; від 20.06.2018 №19 на суму 327915,00 грн., в т.ч. ПДВ 54652,50 грн.; від 26.06.2018 №22 на суму 329670,00 грн., в т.ч. ПДВ 54945,00 грн.; від 27.06.2018 №26 на суму 327240,00 грн., в т.ч. ПДВ 54540,00 грн. (том 1, а.с.124-134).

Суму ПДВ у загальному розмірі 633983,00 грн. за податковими накладними, виданими ТОВ "ТД Агрокорм", було включено позивачем до складу податкового кредиту за перевіряємий період, а саме травень-червень 2018 року.

За результатами дослідження вище перелічених первинних та інших документів суд дійшов висновку, що вони оформлені у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

При цьому, суд звертає увагу на те, що з наявних матеріалів справи чітко прослідковується наявність взаємозвязку між витратами ПАТ "ППР Броварський" на придбання товарів у ТОВ "ТД Агрокорм" та здійсненням ним господарської діяльності.

Так, зокрема, судом встановлено, що ПАТ "ППР Броварський" є сільськогосподарським товаровиробником.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.12.2018 № (том 1, а.с. 155-159) видами діяльності позивача є: Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; Код КВЕД 01.47 Розведення свійської птиці (основний); Код КВЕД 10.12 Виробництво м'яса свійської птиці; Код КВЕД 10.13 Виробництво м'ясних продуктів; Код КВЕД 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; Код КВЕД 10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.32 Оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 47.22 Роздрібна торгівля м'ясом і м'ясними продуктами в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 71.20 Технічні випробування та дослідження.

Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, підприємство здійснює вирощування індиків у 13 пташниках, де одночасно перебуває біля 100 тисяч індиків, та обсяг середнього щоденного споживання комбікормів індиками, яких вирощує підприємство, становить 31 тону.

Так, на підтвердження впорядкування нормативно-технологічної документації по вирощуванню індиків позивачем надано суду наказ від 04.02.2016 №17 "Про затвердження нормативних показників вирощування та відгодівлі індиків Кросів БІГ-6 та Конвертор", яким на підприємстві встановлені норми вирощування та відгодівлі індиків (том 3, а.с. 80-86).

Крім того, судом встановлено, що для виробництва комбікормів на підприємстві функціонує цех по виробництву гранульованих комбікормів.

Так, у 2015 році позивачем здійснено реконструкцію комбікормового цеху в цех по виробництву гранульованих комбікормів потужністю 5 т/год. за адресою: вул. Слави, 22, с. Рожівка Броварського району Київської області, що підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 30.04.2015 за №КС-12 (том 1, а.с. 147-152).

Також, у 2015 році позивачем з метою визначення якості зернових культур, що закуповується для виробництва комбікорму, створено вимірювальну лабораторію, що підтверджується свідоцтвом про атестацію вимірювальної лабораторії №А15-060 від 21.12.2015 (том 1, а.с.146).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що для виробництва комбікормів позивачем використовуються, зокрема, макуха соєва.

Так, придбана у ТОВ "ТД Агрокорм" макуха соєва була використана позивачем для виробництва комбікорму, що підтверджується рапортами про виробництво комбікормів і використання сировини в комбікормовому цеху за період травень-червень 2018 року та картками рахунку 202, належним засвідчені чином копії яких наявні в матеріалах справи (том 3, а.с.99-181).

Судом встановлено, що вироблений із використанням макухи соєвої, придбаної у ТОВ "ТД Агрокорм", комбікорм був використаний позивачем для відгодівлі індиків, що підтверджується: накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) товаро-матеріальних цінностей, відповідно до яких було здійснено передачу комбікормів з комбікормового цеху на пташники (том 2, а.с.3-111, 113-118, 120-135, 137-148, 150-153, 155-156); накладними на переміщення, які були складені при прийманні комбікормів на пташниках (том 2 а.с. 112, 119, 136, 149, 154); накладними на прийом кормів (внутрігосподарська), які були складені при прийманні комбікормів на пташниках (том 2, а.с. 157-241), належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Також, на підтвердження факту отримання макухи соєвої від ТОВ "ТД Агрокорм" позивачем надано суду журнал контролю заїзду-виїзду автомобілів (том 1, а.с. 55-73; том 3, а.с. 192-216, 237-250; том 4, а.с.1-11), журнал фізико-хімічних досліджень (том 1, а.с. 76-84; том 3, а.с. 222-230), журнал прийому сировини (том 3, а.с. 231-236; том 4, а.с.12-26), результати дослідження макухи соєвої від постачальника ТОВ "ТД Агрокорм" (том 1, а.с. 135-145; том 4, а.с. 70-80).

Крім того, під час розгляду справи судом допитано в якості свідка ОСОБА_6, який згідно наказу ПАТ "ППР Броварський" від 20.03.2018 №50а-к/тр (том 4, а.с. 93) працює на посаді начальника служби безпеки ПАТ "ППР Броварський" з 24.03.2018. Свідок надав суду пояснення, що він оглядає автомобілі з сировиною для виробництва комбікорму, які заїжджають на територію комбікормового цеху підприємства з метою подальшого контролю їх зважування та вивантаження. Водночас, свідок повідомив суду, що всі автомобілі, які заїжджають на територію підприємства, охоронець записує до журналу контролю заїзду-виїзду автомобілів, в якому зазначає номер автомобіля, прізвище водія та йнайменування вантажу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7, яка згідно наказу ПАТ "ППР Броварський" від 11.05.2017 №107-к/тр (том 4, а.с. 91) працює на посаді хіміка виробничої лабораторії департаменту управління якістю та безпечністю продукції ПАТ "ППР Броварський" з 12.05.2017, повідомила суду, що сировина для виготовлення комбікорму, що поставляється на ПАТ "ППР Броварський", досліджується виробничою лабораторією з внесенням результатів досліджень в Журнал фізико-хімічних досліджень, в якому зазначається найменування сировини, постачальник, дата та хімічні дослідження. Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що вона особисто проводила дослідження макухи соєвої, яка була поставлена ТОВ "ТД Агрокорм" на комбікормовий цех ПАТ "ППР Броварський", та відповідні результати були внесені до Журналу фізико-хімічних досліджень.

Також, судом було допитано в якості свідка ОСОБА_8, який згідно наказу ПАТ "ППР Броварський" від 06.10.2015 №170-к (том 4, а.с. 95) працює на посаді начальника комбікормового цеху - керівника комбікормового цеху ПАТ "ППР Броварський" з 06.10.2015. Свідок підтвердив, що ним здійснювалось приймання макухи соєвої від ТОВ "ТД Агрокорм", про що в товарно-транспортних накладних та у видаткових накладних було здійснено підпис про отримання вказаного товару.

Крім того, під час розгляду справи було допитано в якості свідка ОСОБА_9, який згідно наказу ПАТ "ППР Броварський" від 31.12.2015 №250-к (том 4, а.с. 94) працює на посаді менеджера із закупівлі сировини комбікормового цеху ПАТ "ППР Броварський" за сумісництвом з 06.10.2015. Свідок під час розгляду справи підтвердив укладання договору поставки сільськогосподарської продукції від 02.05.2018 №03/05/2018 із "ТД Агрокорм".

Отже, матеріалами справи, а також показами свідків підтверджено факт використання позивачем придбаної у ТОВ "ТД Агрокорм" макухи соєвої у власній господарській діяльності, а саме для виробництва комбікорму, яке необхідне позивачу для відгодівлі індиків.

У той же час, відповідач не надав суду докази на спростування таких доводів позивача.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що податковий орган в акті перевірки та у своєму відзиві на позовну заяву не ставив під сумнів достовірність даних, які містять вказані вище первинні бухгалтерські документи, а також не зазначав про невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обовязкових реквізитів.

Крім того, судом встановлено, що на час укладання та виконання зазначеного договору ТОВ "ТД Агрокорм" було зареєстроване в якості юридичної особи та було платником податку на додану вартість.

Також, в ОСОБА_1 перевірки немає жодних посилань на те, що свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ "ТД Агрокорм" були скасовані чи визнані недійсними за рішенням суду на момент укладання чи виконання договорів.

Акт перевірки та письмовий відзив на позовну заяву відповідача не містять жодних посилань на наявність дефектів у правовому статусі контрагента ПАТ "ППР Броварський", як-то відсутність ТОВ "ТД Агрокорм" за місцезнаходженням як станом на момент здійснення спірних фінансово-господарських операцій так і станом на момент перевірки.

Відповідач також не ставив під сумнів та не заперечував наявність у ТОВ "ТД Агрокорм" спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання зазначеного вище договору.

Крім того, в ОСОБА_1 перевірки відсутні посилання на випадки ухиляння ТОВ "ТД Агрокорм" від сплати податків та зборів, визначення йому сум податкових зобов'язань, винесення вироків посадовим особам підприємства за фактом ухиляння від сплати податків в результаті конкретних господарських операцій або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення сторонами угод з метою неправомірного отримання податкових вигод.

Також, відповідачем не заперечувався факт декларування та сплати як позивачем так і його контрагентом сум податку на додану вартість за наслідками спірних фінансово-господарських операцій.

Таким чином, зазначене підтверджує фактичне здійснення позивачем господарської операції щодо купівлі у ТОВ "ТД Агрокорм" сільськогосподарської продукції макухи соєвої.

В той же час, відповідач не надав суду жодних доказів на спростування встановлених судом в ході розгляду справи обставин.

При цьому, суд критично ставиться до посилання відповідача, як на доказ правомірності своїх висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, на інформацію, наведену в БД "Єдиний реєстр податкових накладних", з якої не підтверджено походження макухи соєвої у ТОВ "ТД Агрокорм".

Суд звертає увагу на те, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Суд зазначає, що встановивши за даними власних інформаційних систем факт обриву ланцюга постачання товарів, контролюючий орган не здійснив будь-яких дій, направлених на отримання документального підтвердження відповідних обставин.

Так, пунктом 73.3 статті 73 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Відповідно до пункту 73.5 статті 73 ПК України, з метою отримання податкової інформації, необхідної у звязку з проведенням перевірок, контролюючі органи мають право здійснювати зустрічні звірки даних субєктів господарювання щодо платника податків.

Під час зустрічної звірки здійснюється, зокрема, зіставлення даних, отриманих від платників податків та інших субєктів інформаційних відносин, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для зясування повноти їх відображення в обліку платника податків.

Отже, висновки контролюючого органу щодо обсягу і якості операцій та розрахунків між платниками податків не можуть ґрунтуватися на неперевірених припущеннях чи суб'єктивних думках посадових осіб, інформації БД "Єдиний реєстр податкових накладних", а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.

З дослідженого судом акта перевірки вбачається, що відповідач факти поставки макухи соєвої до ТОВ "ТД Агрокорм" не перевіряв, безпосереднього аналізу фінансово-господарських документів не робив.

Будь-яких обґрунтованих та логічних пояснень з приводу взаємозвязку господарських операцій, що викликають сумніви податкового органу щодо їх реальності із господарськими операціями, які було досліджено по контрагенту позивача щодо тотожності предмету господарських відносин у вказаних підприємств та їх звязку із виконанням зобовязань перед позивачем податковим органом не наведено.

Суд звертає увагу на те, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

У той же час, будь-яких доказів того, що відповідачем було здійснено належну перевірку господарських відносин ТОВ "ТД Агрокорм" з його контрагентами, податковий орган не надав.

Отже, інформація, яка наведена в БД "Єдиний реєстр податкових накладних", не є належним та допустимим доказом у справі, а висновки про відсутність умов у ТОВ "ТД Агрокорм" для здійснення фінансово-господарської діяльності зроблені на підставі службової інформації, що є недостатньою для визнання угоди, укладеної із позивачем, нереальною (безтоварною).

Таким чином, факт наявності у сторін правочину протиправного умислу при його укладенні відповідачем не доведено.

Крім того, головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, а не інформацією, яка наведена в базах даних податкового органу.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що податковий орган переважно обґрунтовує правомірність свого рішення нереальністю спірних господарських операцій між позивачем та ТОВ "ТД Агрокорм". Втім, сам акт перевірки не містить будь-якого документального підтвердження щодо відсутності фінансово-господарських відносин позивача по взаєморозрахункам з цим контрагентом, а викладені у ньому висновки щодо нереальності укладеного правочину не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку.

Більш того, під час перевірки відповідачем не досліджувались докази, які б свідчили, що надані до перевірки первинні бухгалтерські документи були підписані неуповноваженими особами або підроблені, як-то висновків почеркознавчих експертиз; зафіксованих у будь-якій формі пояснень посадових осіб ТОВ "ТД Агрокорм", у яких останні заперечували б факт складання первинних документів чи свою причетність до господарської діяльності очолюваних (контрольованих) ними підприємств.

Відповідно до частини пятої ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 17 січня 2018 року у справі №826/1244/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прима-С" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва Державної податкової служби про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування та податкового законодавства, а тому можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента-постачальника, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є безумовною підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та позбавлення його права сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Так, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

На підтвердження реальності (товарності) спірних операцій позивачем надано до суду копії первинної документації, складеної за результатами фінансово-господарських операцій останнього з ТОВ "ТД Агрокорм", а також докази використання у власній господарській діяльності, за результатами дослідження яких підтверджено факти здійснення господарських операцій, що також не спростовано відповідачем, як субєктом владних повноважень, під час розгляду даної справи.

Крім того, під час розгляду справи судом не встановлено недобросовісність позивача, як платника податку на додану вартість. У свою чергу, відповідачем не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Суд зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останнього. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов'язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань.

За умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Також, слід зазначити, що Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі №813/8500/13-а (ЄДРСР №73604829) зазначено, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Приписами ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Отже, суд, оцінюючи спірні фінансово-господарські операції, передусім виходить з того, що юридична відповідальність згідно норм чинного законодавства України є персоніфікованою.

Підприємство яке є сумлінним платником податків і виконало усі вимоги, з якими закон повязує право на зменшення обєкта оподаткування податком на додану вартість на суму податкового кредиту, не повинно нести відповідальність за своїх контрагентів.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі "Інтерсплав проти України").

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. ("Булвес" АД проти Болгарії") зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є "власністю" у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов'язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов'язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону " Про ПДВ " стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

В ході розгляду даної справи відповідачем не було предявлено до суду будь-які належні докази нереальності правочину, укладеного між ПАТ "ППР Броварський" та ТОВ "ТД Агрокорм", а також жодних достовірних документальних доказів на підтвердження фактів підписання договору та первинних документів до нього неуповноваженими на те особами.

Зокрема, в акті перевірки також відсутні відомості про визначення контрагенту позивача сум податкових зобовязань у звязку з ухиленням від сплати податків та зборів, винесення вироків посадовим особам ТОВ "ТД Агрокорм" за фактами ухиляння від сплати податків в результаті конкретних господарських операцій, або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угоди з метою, що порушує публічний порядок.

Беручи до уваги викладені норми та обставини, суд вважає, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям із ТОВ "ТД Агрокорм".

Відтак суд вважає, що висновки податкового органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та ТОВ "ТД Агрокорм" є формальними та необєктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов'язань та податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, спираючись на наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що укладений між позивачем та ТОВ "ТД Агрокорм" правочин відповідає вимогам чинного законодавства України, має своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочинів, є економічно виправданим, факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентом враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

Отже, викладений в ОСОБА_1 перевірки висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є необґрунтованим.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов до висновку про протиправність та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 05.12.2018 №.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак не довів правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 05.12.2018 №.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 14264,63 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.12.2018 №22603 (том 1, а.с. 3).

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 05.12.2018 №.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Племптахорадгосп Броварський" (ідентифікаційний код 05477043) за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління ДФС у Київській області (03151, м. Київ, Соломянський район, вул. Народного Ополчення, буд. 5-А, ідентифікаційний код: 39393260) судовий збір у розмірі 14264 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 63 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.