Справа № 855/80/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 квітня 2019 року м. Київ № 855/80/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в м. Бровари та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду в м. Бровари та Броварському районі Київської області, в якому позивач просить суд:

- визнати дії управління Пенсійного фонду в м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком №2 згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов'язати управління Пенсійного фонду в м. Бровари та Броварському районі Київської області зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж роботи електрозварника ручної зварки за весь трудовий період, а саме у період з 14.07.1980 по час звернення до Пенсійного фонду, а саме станом на 03.04.2017 - загальний пільговий стаж складає 30 років 7 місяців 1 день до стажу, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах згідно п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", професії електрозварника за списком №2, та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком №2 згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення з 03.04.2017.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в м. Бровари та Броварському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії передано Київському окружному адміністративному суду.

05.04.2019 матеріали адміністративної справи №855/80/19 надійшли на адресу суду та внаслідок автоматизованого розподілу були передані для розгляду судді Кушновій А.О.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Наданий адміністративний позов не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (далі - Закон №3674) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону №3674 за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 № 2629-VIII установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні.

Абзацом 2 ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як убачається із позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд:

- визнати дії управління Пенсійного фонду в м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 протиправними;

- скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком №2 згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов'язати управління Пенсійного фонду в м. Бровари та Броварському районі Київської області зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж роботи електрозварника ручної зварки за весь трудовий період, а саме у період з 14.07.1980 по час звернення до Пенсійного фонду, а саме станом на 03.04.2017 - загальний пільговий стаж складає 30 років 7 місяців 1 день до стажу, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах згідно п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", професії електрозварника за списком №2, та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком №2 згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення з 03.04.2017.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Така правова позиція викладена, зокрема в Довідці про аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", затвердженій Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 №2.

Отже, сума судового збору за звернення з даною позовною заявою, яка містить дві самостійні вимоги немайнового характеру, становить 1536,80 грн.

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що позивачем під час звернення з даним позовом до Шостого апеляційного адміністративного суду було додано оригінал фіскального чеку від 14.03.2019 № на суму 768,40 грн., що не відповідає розміру судового збору, встановленого за подання фізичною особою позову, який містить дві вимоги немайнового характеру (а.с.6).

Зі змісту вказаного платіжного документу вбачається, що судовий збір на суму 768,40 грн. був сплачений за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: УДКСУ у печерському р-ні м. Києва,

код отримувача: 38004897,

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.);

МФО отримувача : 899998;

р/р отримувача: 1055;

призначення платежу: "*;101; судовий збір за позовом ОСОБА_1".

Отже, судовий збір на суму 768,40 грн. був сплачений за платіжними реквізитами Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суд не приймає до уваги долучений фіскальний чек, як належний доказ про сплату судового збору, оскільки позивачем сплачено судовий збір за подання адміністративного позову за реквізитами Шостого апеляційного адміністративного суду, тоді як Київський окружний адміністративний суд має інші реквізити для сплати судового збору.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.8 ст.6 Закону №3674 розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Частиною 1 статті 9 Закону №3674 встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, з огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про недотримання позивачем вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, що є недоліком позовної заяви, який створює перешкоди для відкриття провадження у справі.

Таким чином, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви слід надати до суду оригінал платіжного документу (квитанції) про сплату судового збору у розмірі 1536,80 грн., який слід сплатити за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Київ. обл./м.Київ/22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача (МФО): 899998;

рахунок отримувача: 4081;

код класифікації доходів бюджету: 22030101.

У рядку "призначення платежу" платіжного документа платник судового збору повинен вказати слова "судовий збір за позовом", ПІБ чи назва установи, організації позивача, "Київський окружний адміністративний суд", код ЄДРПОУ суду, до якого він звертається (код ЄДРПОУ Київського окружного адміністративного суду: 35919304).

Інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Київського окружного адміністративного суду є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі "Судова влада України" за інтернет-адресою https://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/gromadyanam/tax/, а також розміщена на інформаційних стендах Київського окружного адміністративного суду.

При цьому, суд звертає увагу позивача на можливість повернення ним сплаченого за фіскальним чеком від 14.03.2019 № судового збору на суму 768,40 грн. за реквізитами Шостого апеляційного адміністративного суду.

Таке повернення судового збору врегульовано наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787 "Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів".

Згідно з цим Порядком повернення помилково або надміру сплаченого судового збору в національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування цього виду надходження, відкритих у цих органах відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до п.3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Згідно з п.5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

У заяві платник може визначити довірену особу для отримання коштів, що мають бути повернені йому з бюджету. У такому разі до заяви про повернення коштів з бюджету додаються довіреність на отримання коштів довіреною особою, засвідчена згідно з вимогами Цивільного кодексу України, та копія паспорта довіреної особи.

Відповідно до п.8 Порядку подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що повернення судового збору ухвалою суду можливе тільки з підстав, які визначені у статті 7 Закону про судовий збір, для його повернення, а у разі наявності підстав для повернення судового збору, відмінних від тих, які передбачені статтею 7 цього Закону, це питання вирішується у позасудовому порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787 "Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів".

Також, відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Суд зазначає, що під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач просить суд визнати дії управління Пенсійного фонду в м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком №2 згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд зазначає, що частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При цьому, суд звертає увагу, що дія - це активна поведінка суб'єкта владних повноважень (органу чи посадової особи). Об'єктом оскарження може бути як одноразова, так і триваюча дія, яка порушує права чи інтереси позивача.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, у позивача наявна можливість щодо уточнення прохальної частини позовної заяви щодо оскарження або дій або рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку та в залежності від цього визначити кількість позовних вимог, від чого залежить розмір судового збору, який необхідно сплатити при зверненні до суду.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що саме рішення відповідача як акт індивідуальної дії створює для позивача негативні наслідки та є перешкодою в отриманні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, тому оскарження саме рішення відповідача, а не дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії є достатнім способом захисту прав.

Крім цього, суд звертає увагу, що як вбачається із позовної заяви, у прохальній частині позивачем не зазначено реквізитів рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за списком №2 згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яке оскаржує позивач, а саме не зазначено номеру та дати оскаржуваного рішення.

У зв'язку з цим, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно уточнити у прохальній частині позовної заяви номер та дату оскаржуваного рішення позивачем.

Крім цього, згідно з ч.1 ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Адміністративна процесуальна правоздатність - абстрактна умова володіння всіма процесуальними правами і обов'язками, яка передбачає можливість конкретної особи стати суб'єктом конкретних процесуальних правовідносин, стати персоніфікованим носієм прав і обов'язків, передбачених законом для даного суб'єкта і даних правовідносин. Тому особою, що бере участь у справі, можуть бути лише особи, які володіють процесуальною правоздатністю.

Для особистої участі в адміністративній справі недостатньо володіти лише правоздатністю, необхідна ще й адміністративна процесуальна дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді.

Відповідно до ч.2 ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Таким чином, змістом адміністративної процесуальної дієздатності є здатність особисто здійснювати процесуальні права та обов'язки, яка породжує відповідні юридичні наслідки. Вона визнається за фізичними особами, які досягли повноліття.

Положеннями статті 34 Цивільного кодексу України передбачено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 р. № 5492-VІ (далі-Закон № 5492) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Пунктом 6 ч.7 ст.21 Закону №5492 встановлено, що до паспорта громадянина України вноситься така інформація як дата народження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку належним доказом наявності у ОСОБА_1 адміністративної процесуальної правосуб'єктності є саме паспорт громадянина України, копія якого до позовної заяви не долучена.

Крім того, відповідно до п.2 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

У той же час, позивачем всупереч вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України не зазначено у позовній заяві адреси електронної пошти позивача, офіційної електронної адреси та відомих номерів засобів зв'язку відповідача.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно із ч.1 ст.90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування.

У позовній заяві в якості відповідача зазначено Управління Пенсійного фонду в м. Бровари та Броварському районі Київської області.

Проте, відповідно до Додатку 2 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" від 16 грудня 2015 р. № 1055 Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області було перейменоване у Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області.

Отже, позивачем неправильно вказано найменування відповідача.

У зв'язку з цим, позивачу в порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати уточнену позовну заяву із зазначенням правильного найменування відповідача.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати копію усіх заповнених сторінок паспорта громадянина України ОСОБА_1;

- надати уточнену позовну заяву у кількості примірників для суду та для відповідача із зазначенням: правильного найменування відповідача; адреси електронної пошти позивача; офіційної електронної адреси та відомих номерів засобів зв'язку відповідача; уточненої позовної вимоги, яка зазначена у прохальній частині позову щодо оскарження або дій або рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку та в залежності від цього визначити кількість позовних вимог; уточненої позовної вимоги, яка зазначена у прохальній частині позову щодо зазначення номеру та дати оскаржуваного рішення позивачем;

- надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 1536,80 грн. за подання даного адміністративного позову (оригінал платіжного документу) щодо заявлених позовних вимог немайнового характеру (у разі уточнення кількості заявлених позовних вимог сплатити судовий збір, виходячи з кількості заявлених вимог).

3. Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала про набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кушнова А.О.