Справа № 824/290/19-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/290/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у проведенні перерахунку розміру призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди;

- зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди.

2. Ухвалою суду від 27.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

3. 28.01.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з проханням провести перерахунок та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди працюючого судді.

4. Проте, листом ГУ ПФУ у Чернівецькій області №4196/09 від 06.02.2019 року йому відмовлено у зміні (збільшенні) щомісячного довічного утримання судді у відставці з 86 % до 90 %.

ІІІ АРГУМЕНТИ СТОРІН

5. Позивач вважає, що відповідач відмовляючи у здійсненні йому перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, порушив вимоги п. 3.4 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.206 року в редакції Закону №1798-VIII від 21.12.2016 року судді щодо визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день призначення на посаду судді, чим порушив його права, гарантовані Конституцією України.

6. На думку позивача визначаючи стаж, який дає право на відставку та призначення довічного грошового утримання, відповідач виходив з приписів Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII та не включив до його складу службу в лавах радянської армії, половину строку навчання у Харківській юридичній академії та роботу на посаді слідчого УВС Чернівецької області.

7. Однак, позивач посилався на те, що відповідно до законодавства, яке діяло на момент його призначення суддею - Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, час роботи на посадах прокурорів і слідчих, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової служби.

8. Вказував, що його загальний стаж роботи на посаді судді на момент подання заяви про відставку становить 29 років 6 місяців 7 днів, що дає йому право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, у розмірі 90 % суддівської винагороди.

9. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на статтю 135 Закону №2453-VII вказував, що дана стаття визначає виключний перелік посад, тому вважає, що вимогу позивача зарахувати до стажу роботи на посаді судді період проходження військової служби, часу навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського та роботи на посаді слідчого.

10. На думку відповідача період роботи на посаді слідчого не дає права на збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання.

11. Відповідач вважає, що для визначення розміру грошового утримання працюючого судді враховувались періоди навчання та строкової служби в армії, які за нормами закону України «Про судоустрій і статус суддів» не зараховуються до стажу, який дає право на призначення органами Пенсійного фонду України щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

12. Грошове утримання працюючого судді та щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є абсолютно різними видами грошове забезпечення суддів, виплачуються різними органами та порядок їх обчислення та розміри відрізняються, крім того виплата їх регулюється різними нормативно-правовими актами. Отримання грошового утримання суді не передбачає призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

13. Відповідач зазначав, що робота на посаді судді позивача відповідно до записів трудової книжки становить 23 роки 8 місяців, а отже ГУ ПФУ у Чернівецькій області правомірно обчислено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 % правових підстав для його підвищення до 90 % немає.

ІV. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

14. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 р. №1515-VIII суддю апеляційного суду Чернівецької області ОСОБА_1 звільнено у зв'язку із поданням заяви про відставку (а.с. 14-15).

15. Наказом апеляційного суду Чернівецької області №05-02/163-к від 15.09.2016 року суддю ОСОБА_1. відраховано зі штату апеляційного суду у зв'язку із поданням заяви про відставку (а.с. 16).

16. У зв'язку із цим, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив призначити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. (а.с. 19).

17. Відповідно до розрахованого стажу ОСОБА_1 у протоколі призначення довічного грошового утримання судді зараховано стаж судді 23 роки 8 місяців 1 день. (а.с. 29).

18. Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого апеляційним судом Чернівецької області, стаж роботи станом на 26.09.2016 р. становить 23 роки 7 місяців 01 день (а.с. 18).

19. Як вбачається із матеріалів справи, листом №1061/В-11 від 02.01.2019 року ГУ ПФУ у Чернівецькій області повідомило позивача, що враховуючи рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 набрало чинності 04.12.2018 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проведено з 01.01.2019 року згідно з наданою ним заявою та довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.12.2018 року №02-06(39)18-вих (а.с. 53).

20. 28.01.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Чернівецькій області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання, яке він отримує, як суддя Чернівецького апеляційного суду у відставці та нараховувати йому й надалі довічне грошове утримання у розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді (а.с. 54).

21. Листом №4196/09 від 06.02.2019 року до ГУ ПФУ у Чернівецькій області повідомило позивача про те, що відповідно до записів трудової книжки та розрахунку стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, його стаж на посаді судді складає 23 роки 8 місяців.

22. Повідомило, що для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90 % заробітку стаж роботи на посаді судді має складати не менше 25 років.

23. Відповідач зазначив, що правових підстав для зарахування періоду проходження строкової військової служби, часу навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського та роботи на посаді слідчого до стажу роботи на посаді судді, який враховується для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, немає. Відсутні підстави для проведення перерахунку розміру призначеного довічного грошового утримання судді у відставці обчислене з нормами чинного законодавства - в розмірі 86 % заробітної плати судді (а.с. 56-57).

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

24. Предметом цього позову є дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку розміру призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди.

25. Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

26. Судом встановлено, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 р. №1515-VIII суддю апеляційного суду Чернівецької області ОСОБА_1 звільнено у зв'язку із поданням заяви про відставку. Наказом апеляційного суду Чернівецької області №05-02/163-к від 15.09.2016 року суддю ОСОБА_1. відраховано зі штату апеляційного суду у зв'язку із поданням заяви про відставку.

27. При цьому варто зазначити, що на час виходу позивача у відставку був чинним Закон №2453-VI від 07.07.2010 року.

28. Згідно ч. 1 ст. 120 Закону №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

29. Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону №2453-VI1 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

30. Згідно ч. 3 ст. 141 Закону №2453-VI, в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 р. №192-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

31. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

32. Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VІ (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

33. До набрання чинності Законом №2453-VІ зазначені правовідносини регулювались Законом №2862-XII.

34. Частиною 1 ст. 43 Закону №2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків.

35. Згідно абз. 1 ч. 4 ст. 43 Закону №2862-XII судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

36. Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону №2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

37. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов'язок та військову службу" від 25.03.1992 р. №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

38. Згідно абз. 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

39. Тобто із системного аналізу вказаних вище норм видно, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України відносяться, зокрема й, час роботи на посадах слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

40. Дослідженням матеріалів справи, зокрема трудової книжки позивача НОМЕР_2 встановлено, що позивач з 31.10.1981 року по 10.11.1983 року проходив службу в Радянській армії (2 роки 11 днів) (а.с. 20-23).

41. Крім того, позивач з 01.09.1985 року по 30.06.1989 року навчався на денній формі навчання у Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського, про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 та Диплом серії НОМЕР_3. При цьому, половина строку навчання становить 1 рік 11 місяців (а.с. 20-23, 24).

42. Разом із цим судом встановлено, що у період з 03.08.1989 року по 01.08.1991 року прийнятий в органи МВС України на посаду слідчого (2 роки). Факт проходження служби в органах МВС України на посаді слідчого також підтверджується довідкою управління МВС України в Чернівецькій області №10/79 від 10.01.2007 року (а.с. 20-23, 71).

43. Однак вказані періоди, відповідачем не зараховано до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання місячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача.

У зв'язку із цим, суд зазначає наступне.

44. Відповідно до статей 21, 22 Конституцій України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

45. Згідно ст. 58 Конституцій України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

46. Статтею 64 Конституцій України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

47. Частиною 1 ст. 126 Конституцій України передбачено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

48. Відповідно до ч. 6 ст. 47 Закону № 2453-VІ незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

49. Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

50. Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

51. До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

52. Також, в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013

(у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституцій України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

53. Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

54. Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про Закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

55. Так, згідно із пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".

56. Отже, із вказаного можна зробити висновок, що конституційний статус судді зумовлює обов'язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання.

57. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

58. Таким чином, враховуючи положення норм законодавства, яке діяло на момент виходу позивачем у відставку, та беручи до уваги те, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності суддів, суд приходить до висновку, що до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді суді 23 роки 8 місяців 1 день (згідно протоколу 5912 від 30.09.2016 року, див. а.с. 29) належить враховувати весь календарний період проходження строкової служби (2 роки 11 днів), половину строку навчання у вищому навчальному закладі (1 рік 11 місяців) та період роботи на посаді слідчого в управлінні МВС України в Чернівецькій області (2 роки).

59. Відтак, загальний стаж роботи позивача, який дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці становить 29 років 7 місяців 12 днів, що у свою чергу дає право на призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітної плати працюючого на відповідній посаді.

60. Суд вважає, що не зарахування до відповідного стажу роботи на посаді судді, половини строку навчання за денною формою, періоду проходження військової служби і періоду роботи в органах МВС України на посаді слідчого для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання судді є протиправним.

61. Аналогічна правова позиція зроблена Верховним Судом у постанові №308/6953/17 від 06.03.2018 р. та №725/5463/16-а від 09.11.2018 р.

VІ. ВИСНОВОК СУДУ

62. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, яким є відповідач.

63. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач, обмежуючи право позивача на включення до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду служби в армії, половини строку навчання у вищому навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого, що відповідно позбавило позивача права на виплату йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди відповідач, діяв не на підставі Конституції та законів України.

64. Відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо відмови у проведенні перерахунку розміру призначеного позивачу довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

65. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню з підстав викладених у його мотивувальній частині.

66. Разом із цим, суд варто зазначити, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

67. З метою захисту порушених прав, суд вважає, що наявні підстави для визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у проведенні перерахунку розміру призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди.

68. Крім того, позивач просить суд зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди.

69. Враховуючи зазначене, суд вважає вірним зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди.

VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

70. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

71. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1538 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 12.03.2019 року (а.с. 3).

72. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1538 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250,263 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, вул. Оренбурзька, 7А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022) щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) перерахунку розміру призначеного довічного грошового утримання судді у відставці та виплати щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, вул. Оренбурзька, 7А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 1538 (одна тисяча п'ятсот тридцять вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, вул. Оренбурзька, 7А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022), сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 12.03.2019 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2019 року.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, вул. Оренбурзька, 7А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022).

Суддя О.В. Анісімов