Справа № 300/227/19
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. справа № 300/227/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до їх вчинення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій щодо відмови зарахувати до страхового стажу період роботи на посаді машиніста аміачних холодильних установок з 19.06.2003 по 01.08.2005, щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах з 11.10.2018 та зобов'язання зарахувати такий стаж і призначити пенсію на пільгових умовах, з 11.10.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно, незважаючи на наявний пільговий стаж роботи машиніста аміачних холодильних установок понад 8 років, при наявності загального трудового стажу понад 32 роки, відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 19.02.2019 року, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечив, на вимогу суду подав додаткові докази (а.с.25-60). Просив суд в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що період роботи позивача з 19.06.2003 по 01.08.2005 на ВАТ «М'ясомолторг» не може бути зарахований до стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку №2, тому що атестація робочих місць на вказаному підприємстві за спірний період не була проведена. В обґрунтування правової позиції послався на рішення Верховного Суду України у подібних справах. Зазначив, що вимога позивача щодо зобов'язання відповідача призначити пенсію на пільгових умовах задоволенню не підлягає, оскільки повноваження щодо вирішення питань про призначення пенсії належать виключно відповідним органам Пенсійного фонду України, і такі повноваження є дискреційними.

Позивач скористався правовою допомогою адвоката, який в його інтересах подав суду заперечення на відзив, в якому доводи відповідача вважає безпідставними.

З цього приводу суд зазначає, що заперечення на відзив не може бути розглянуте судом, оскільки відсутні достатні докази щодо підтвердження повноважень адвоката на представництво позивача у суді, зокрема, адвокатом не надано ордеру, як того вимагає частина 4 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статей 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, дослідивши в сукупності подані докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки (а.с.10-13) ОСОБА_1 працював машиністом аміачних холодильних установок:

- з 06.06.1990 до 01.04.1991 - машиніст аміачних холодильних установок по 3 розряду Івано-Франківської бази «Укроптм'ясомолторг»;

- з 06.04.2000 до 01.03.2004 - машиніст аміачних холодильних установок 4, 5 розряду Івано-Франківського ВАТ «М'ясомолторг»;

- з 01.03.2004 по 02.05.2008 - машиніст аміачно-холодильних установок 5 розряду Івано-Франківського ВАТ «М'ясомолторг».

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Івано-Франківським ВАТ «М'ясомолторг» №06 від 10.10.2018, ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВАТ «М'ясомолторг» за період з 06.06.1990 по 31.03.1991, з 06.04.2000 по 02.05.2008 виконував роботу в шкідливих умовах праці за посадою машиніст аміачних холодильних установок, що передбачена Списком №2 (підстава: Постанова КМУ №36 від 16.01.2003) (а.с.14).

Згідно наказу Івано-Франківського ВАТ «М'ясомолторг» №28 від 18.06.1998 року в червні 1998 року на ВАТ «М'ясомолторг» проведена атестація робочих місць за умовами праці з метою визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення, додаткову відпустку та інші пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах праці (а.с.52). Згідно переліку робочих місць значиться посада машиніста аміачної холодильної установки.

За висновком Державної експертизи умов праці №302 від 24.07.2000 результати атестації робочого місця машиніста холодильних установок, що обслуговує аміачно-холодильні установки рахувати дійсними (а.с.53).

Згідно наказу №24 від 02.08.2005 року по Івано-Франківського ВАТ «М'ясомолторг» з 01.08.2005 введено пільги та компенсації для професії машиніст АХУ (аміачно-холодильних установок) (а.с.54).

Висновком комісії ВАТ «М'ясомолторг» від 02.08.2005 встановлено пільги і компенсації для професії машиніст АХУ (аміачно-холодильних установок) (а.с.55).

За висновком Державної експертизи умов праці від 15.08.2005 № 2036, експертиза проводилась 15.08.2005, результати атестації у Івано-Франківському ВАТ «М'ясомолторг» рахувати дійсними (а.с.57-60).

11.10.2018 року, позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 57 років, звернувся до відповідача із заявою, у якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, у відповідності до вимог пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.36). До поданої заяви позивач додав копії документів, зокрема: паспорта та ідентифікаційного номеру, диплому, військового квитка, трудової книжки, довідок, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, а саме №06 від 10.10.2018, №07 від 10.10.2018 (а.с.37).

Листом від 09.01.2019 за №121/03-1 Тисменицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повідомило позивачу, що оскільки його стаж роботи становить 32 роки 7 днів, в тому числі стаж роботи на пільгових умовах 6 років 9 місяців 10 днів, при необхідних - не менше 27 років загального стажу роботи та 7 років 6 місяців пільгового стажу, то право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач набуде у віці 58 років або у разі зміни законодавства за умови повторного письмового звернення (а.с.9).

Таким чином, відповідач відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії, не зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 19.06.2003 року по 01.08.2005 року на ВАТ «М'ясомолторг» (тобто після 21.08.1992 року) з підстав відсутності матеріалів атестації робочого місця, як передбачено п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Держава, у відповідності до вимог частини 1 статті 46 Конституції України гарантує право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

За приписами статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України України №162 від 11.03.1994 року, Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року (чинних на час роботи позивача) посада «машиніст холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки» віднесена до робіт і посад, які пов'язані із шкідливими і важкими умовами праці.

Статтею 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3, 4.5 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 року (далі також - Порядок №442) атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Атестація робочих місць відповідно до п.6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 року та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (пункт 1.4) передбачають: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень п.8, п.9 Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Як зазначалось вище, згідно пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п'ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висвітленою в постанові Верховного Суду від 14 березня 2019 року по справі справа №227/2076/17.

Як слідує з матеріалів справи, встановлених судом обставин на підставі належних та допустимих доказів, зокрема, трудової книжки позивача, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Івано-Франківським ВАТ «М'ясомолторг» №06 від 10.10.2018, наказу Івано-Франківського ВАТ «М'ясомолторг» №28 від 18.06.1998 року про проведення в червні 1998 року на ВАТ «М'ясомолторг» атестації робочих місць за умовами праці за посадою машиніста аміачної холодильної установки, висновків Державної експертизи умов праці №302 від 24.07.2000 про результати атестації робочого місця машиніста холодильних установок, що обслуговує аміачно-холодильні установки, а також наказу №24 від 02.08.2005 року по Івано-Франківському ВАТ «М'ясомолторг», висновку комісії ВАТ «М'ясомолторг» від 02.08.2005 про встановлення пільг і компенсацій для професії машиніст АХУ (аміачно-холодильних установок), висновку Державної експертизи умов праці від 15.08.2005 № 2036 щодо проведення експертизи 15.08.2005, результати атестації якої рахувались дійсними, чергова атестація по ВАТ «М'ясомолторг» була проведена 02.08.2005, а попередня - 18.06.1998.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач до чергової атестації, хоч і проведеної з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, докорінно умови і характер праці не змінювався, а відтак період його роботи з 19.06.2003 по 01.08.2005 року ВАТ «М'ясомолторг» має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації, проведеної 18.06.1998 та атестації, проведеної 02.08.2005.

За таких обставин, дії відповідача щодо відмови зарахувати до страхового стажу період роботи на посаді машиніста аміачних холодильних установок з 19.06.2003 по 01.08.2005, як стажу необхідного для призначення пільгової пенсії є протиправними, а відтак, вимога позивача в цій частині підлягає до задоволення. Як наслідок, позовна вимога щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах з 11.10.2018 також підлягає задоволенню, оскільки така випливає з протиправності дій відповідача.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 11.10.2018, суд зазначає наступне.

Відповідач вказує про відсутність підстав зобов'язати відповідача призначити пенсію, з огляду на наявні дискреційні повноваження.

Суд не погоджується з цим твердженням відповідача з огляду на наступне.

Призначення, виплата чи припинення виплат пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду.

Однак, як слідує з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви від 11.10.2018 р. позивачу надавалась необґрунтована відмова, а тому позивачем у даному випадку правильно був обраний спосіб захисту порушеного права шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Верховний Суд України у рішенні від 24.11.2015 року у справі № 816/1229/14 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку не виконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд при перевірці правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, згідно приписів статті 245 КАС України, не перебираючи на себе повноважень відповідного органу, вправі покласти на суб'єкта владних повноважень зобов'язання вчинити певні дії з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.

Таким чином, виходячи з встановлених у справі фактичних обставин, враховуючи встановлений у судовому порядку факт протиправності рішення відповідача, суд вважає, що з метою повного захисту прав позивача відповідач має бути зобов'язаний призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, за наявності всіх необхідних визначених законом умов.

Суд також враховує положення обов'язкової до застосування судової практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі Олссон проти Швеції (Olsson v. Sweden) від 24.03.1988. При вирішенні вказаної справи Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що будь-яка норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію. Проте досвід показує, що абсолютна точність недосяжна і що необхідність уникати надмірної жорсткості формулювань і слідувати за обставин, що змінюються, веде до того, що багато законів неминуче викладені в термінах, які більшою чи меншою мірою є невизначеними. Фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципом верховенства права. Таким чином, мається на увазі, що у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia п.1 статті 8 Конвенції.

Закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання держави.

Крім того, згідно до п. 65 вказаного рішення Суду втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті.

Відтак, суд вважає, що застосування дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень повинно мати чіткі межі застосування. І за наявності правової можливості відповідного органу прийняти одного з двох рішень суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова є неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Отже, оскільки, як встановлено, крім визначених відповідачем і визнаних судом протиправними, інші підстави для відмови позивачу в призначені пенсії відсутні, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача призначити таку пенсію, що є належним способом захисту та поновлення порушеного його права.

А тому слід зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, з 11.10.2018, оскільки позивач має необхідний визначений законом загальний страховий стаж, пільговий стаж, та досягнув передбаченого законом пенсійного віку.

Посилання відповідача на висновки Верховного Суду України, зазначені у відзиві позов є безпідставними та не спростовують підтверджені належними та допустимими доказами доводи позивача.

Щодо здійснення розподілу судовит витрат у вигляді витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.139 КАС України).

Відповідно до вимог статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За частиною 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд з'ясовує склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження факту понесених сум судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано:

- копію Договіру №03 про надання правової допомоги від 16.01.2019, за яким правничу допомогу позивачу надано адвокатом Лютан З.Й.;

- Додаток №1 до Договору №03 від 16.01.2019 (попереднє визначення суми судових витрат);

- Акт передачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №03/1 від 17.01.2019 на суму 2000 грн.;

- квитанція до прибуткового касового ордера №03/1 від 17.01.2019 на суму 2000 грн.

Таким чином, позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. згідно договору про надання правової допомоги №03 від 16.01.2019 року.

При цьому, твердження представника відповідача на необґрунтованість судових витрат, їх непропорційність предмету спору та неспівмірність виконаним адвокатом роботі і наданих послуг є безпідставними, необгрунтованими та не піддтверджені належними доказами.

На користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи на посаді машиніста аміачних холодильних установок з 19.06.2003 по 01.08.2005 Відкритого акціонерного товариства «М'ясомолторг», який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнати протиправними дії Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 11.10.2018.

Зобов'язати Тисменицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж за період роботи на посаді машиніста аміачних холодильних установок з 19.06.2003 по 01.08.2005 Відкритого акціонерного товариства «М'ясомолторг», який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язати Тисменицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 11.10.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, вул. Галицька 21, м.Тисмениця, Івано-Франківська область, 77401) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Біньковська Н.В.