Справа № 540/2435/18
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2435/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування протоколу № 158 від 27.09.2016 р.та зобов'язання поновити виплату пенсійного забезпечення,

встановив:

Позивач звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати протокол №158 від 27.09.2016 року Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні, зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, як працівнику Крайньої Півночі, згідно із Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року, починаючи з 27.09.2016 року, враховуючи наявність стажу роботи в районах Крайньої Півночі більше 15 років. Стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з 04.09.2011 року перебувала на обліку у відповідача та отримувала пенсію відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Російської Федерації про гарантії прав громадян які працювали в районах Крайньої півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року. За наданими довідками стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі склав 18 років 1 місяць 14 днів, у звязку із чим було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії з 04.09.2011 року. При зверненні 29.11.2011 року до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Херсона позивач повідомила пенсійний фонд про викрадення біля станції метро у м.Москві оригіналу трудової книжки, де містяться інші записи про стаж роботи в районах Крайньої Півночі для призначення пенсії. Протоколом № 158 від 27.09.2016 року Комісією для розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні визнано ОСОБА_1 такою, що не мала законного права на призначення пенсії з 04.09.2011 року за заявою від 29.11.2011 року, відповідно до Тимчасової угоди, за відсутністю стажу роботи не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі. В подальшому відповідач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування надміру виплаченої пенсії. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2017 року по справі № 766/4816/17 позов Херсонського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Херсонської області до ОСОБА_1 про відшкодування надміру виплаченої пенсії задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 66463,62 грн. надміру виплачену суму пенсії, яке було скасовано та постановлено нове, яке набрало законної сили від 23.11.2018 року, яким в задоволенні позовних вимог відповідача відмовлено. Позивач вважає, що при зверненні з заявою до пенсійного фонду за призначенням пенсії ОСОБА_1 були надані всі необхідні документи про підтвердження наявного трудового стажу та заробітку. Таким чином, позивач вважає, що відповідач безпідставно позбавив її права на отримання пенсії відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян які працювали в районах Крайньої півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року та звернулась до суду з даним позовом.

03.12.2018 року ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду позивачу поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

26.12.2018 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач заперечує, щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач дійсно з 04.09.2011 року перебував на обліку в Управлінні та отримувала пенсію відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Російської Федерації про гарантії прав громадян які працювали в районах Крайньої півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року. Однак, після звернення позивача 29.11.2011 року, щодо викрадення в останньої оригіналу трудової книжки, де містяться інші записи про стаж роботи в районах Крайньої Півночі та було надано довідки про роботу в районах Крайньої Півночі для призначенні пенсії. Для уточнення факту роботу позивача в районах крайньої Півночі за період роботи з 08.10.1985 р. по 12.06.1987 р. та з 19.06.1987 р. по 26.11.2003 р., управлінням Пенсійного фонду було направлено запит в Державний заклад - відділення Пенсійного фонду Російської Федерації по Тюменській області від 17.11.2011 року № 1216/07, 2 запити у виконавчу дирекцію Пенсійного фонду Російської Федерації від 07.09.2012 року № 23263/07 та від 07.02.214 року № 3145/07, в Пенсійний фонд Російської Федерації в м.Новий Уренгой Ямало-Немецького автономного округу від 22.06.2015 року № 16137/07. Таким чином, за наявними в пенсійній справі документами, стаж роботи в районах Крайньої Півночі позивача склав 12 років 06 місяців 18 днів, що недостатньо для призначення пенсії, відповідно до статті 1 Тимчасової угоди.

Ухвалою суду від 15.01.2019 року провадження у справі зупинено за клопотанням відповідача до набрання законної сили рішенням у справі № 766/4816/17.

Ухвалою суду від 12.04.2019 року провадження у справі поновлено в звязку з набранням законної сили рішення у справі № 766/4816/17.

В судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи містяться клопотання від сторін про розгляд справи за їх відсутності та за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що позивач з 04.09.2011 року перебувала на обліку та отримувала пенсію відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Російської Федерації про гарантії прав громадян які працювали в районах Крайньої півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року.

29.11.2011 року позивач повідомила управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Херсона про втрату оригіналу трудової книжки, де містяться інші записи про стаж роботи в районах Крайньої Півночі та було надано довідки про роботу в районах Крайньої Півночі для призначення пенсії, а саме: довідку від 19.10.2011 р. № 750, видану філіалом товариства з обмеженою відповідальністю «Запсибгазторг» «Уренгойгазторг» Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області Російської Федерації, про період роботи з 08.01.1985 р. по 12.06.19878 р.; довідку про заробітну плату від 07.10.2011 р. № 15/116, видану ЗАТ «Полярна Геофізична експедиція», з 01.06.1987 р. по 31.12.1991 року, довідку від 06.10.2011 року № 685-11, видану Закритим акціонерним товариством «Полярна геофізична експедиція» Ямало-Ненецький автономний округ м.Новий Уренгой Російської Федерації, за період роботи з 19.06.1987 року по 26.11.2003 року; дублікат трудової книжки від 26.09.2011 року за записами якого вона працювала в районі Крайньої Півночі Ямало-Ненецького автономного округу Українська Геофізична експедиція ПГО «Укргеофізика» з 19.06.1987 р. по 26.11.2003 роки.

За наданими довідками стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі склав 18 років 1 місяць 14 днів, у звязку із чим було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії з 04.09.2011 року.

Протоколом № 158 від 27.09.2016 року Комісією для розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні визнано ОСОБА_1 такою, що не мала законного права на призначення пенсії з 04.09.2011 року за заявою від 29.11.2011 року, відповідно до Тимчасової угоди, за відсутністю стажу роботи не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі, який відповідно до пенсійної справи складає 12 років 06 місяців 18 днів.

Крім того, заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2017 року по справі № 766/4816/17 за позов Херсонського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Херсонської області до ОСОБА_1 про відшкодування надміру виплаченої пенсії стягнуто з ОСОБА_1 66463,62 грн. надміру виплачену суму пенсії, яке було переглянуто та постановлено нове про відмову в задоволенні позовних вимог, яке набрало законної сили від 28.02.2019 року, відповідно до Постанови Херсонського апеляційного суду від 28.02.2019 року.

Не погодившись із діями відповідача, позивач звернувся до суду, з метою захисту свого порушеного права.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне, що між сторонами виник спір з підстав не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача у ЗАТ «Полярна геофізична експедиція» Ямало-Ненецький автономний округ м.Новий Уренгой Російської Федерації, так як довідка про стаж роботи від 06.10.2011 р. та довідка про заробітну плату від 07.10.2011 року видані з порушенням законодавства Російської Федерації, відповідно до листа від 07.06.2016 року № 10772-12 Державної установи Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м.Новому Уренгої.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховувалась також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Постановою Кабінету Міністрів України N 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі також - Порядок №637).

За змістом пунктів 1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі, коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу, за бажанням особи, може здійснюватися органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків (п.2 цього Порядку).

Відповідно до п.3 зазначеного Порядку, за відсутності трудової книжки для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов"язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що позивачу пенсію за віком, як працівнику Крайньої Півночі, згідно із Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року з 04.09.2011 р. Пенсію обчислено з урахуванням стажу у трудовій книжці.

Відповідачем для підтвердження стажу роботи позивача було направлено запит від 25.03.2016 року № 7295/03 до Державної установи Пенсійного фонду Російської Федерації про проведення акту зустрічної перевірки.

Згідно відповіді від 07.06.2016 року № 10772-12 Державної установи - Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м.Новому Уренгої про проведення акту перевірки достовірності виданих довідок, зазначено наступне, що довідка № 1204-02/2959 від 09.10.2015 року за формою відповідає чинному законодавству Російської Федерації та відомості якої викладені так, як і в архівній довідці, порушень не було виявлено. Довідка про стаж роботи від 06.10.2011р. № 685-11 та довідка про заробітну плату від 07.10.2011 року №15-11 6 видані ЗАТ «Полярна Геофізична експедиція» Ямало Ненецького автономного округу м.Новий Уренгой Російської Федерації видані з порушенням законодавства Російської Федерації.

Так, відповідно до Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2018 року, яке набрало законної сили від 28.02.2019 року, суд прийшов до висновку, що посилання Херсонського обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Херсонської області на лист Пенсійного фонду РФ від 07.07.2016 року № 10772-12, у якому зазначено, що довідки про стаж роботи та заробітну плату, видані ЗАТ «Полярная Геофизическая експедиция» від 06.10.2011 р. та 07.10.2011 р. оформлені з порушенням вимог Переліку документів, необхідних для призначення страхової пенсії, не заслуговують на увагу, оскільки в такому листі не має відомостей щодо неправдивої інформації стосовно стажу ОСОБА_1 , а Пенсійний фонду України у своїй діяльності не повинен використовувати нормативні акти Російської Федерації.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені в рішенні суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи дані обставини, суд вважає, що дані обставини, спростовані рішенням суду, не можуть враховуватись відповідачем при обчислені страхового стажу ОСОБА_1

Так, із змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови призначення пенсії за віком визначаються нормами ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон). Так, зазначеною статтею передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Ч. 4 ст. 24 Закону визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи спірні правовідносини виникли з приводу відмови відповідним органом Пенсійного фонду України здійснити пільгове обчислення страхового стажу позивача за період роботи в районах Крайньої Півночі, в яких позивач сплачував страхові внески до Пенсійного фонду України.

З приводу обчислення страхового стажу в період роботи в районах Крайньої Півночі суд зазначає наступне: згідно норм п. 5 Перехідних положень Закону період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 3 Указу Міністрів СРСР №148 від 10 лютого 1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»», робітникам, що користуються пільгами, кожен рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевості, яка прирівнюється до районів Крайньої Півночі, після 01 березня 1960 року зараховується за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу для отримання пенсії по віку та по інвалідності.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», було скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п'яти до трьох років.

Отже, єдиною умовою для отримання права на пільгове обчислення стажу при переході на пенсію, починаючи з 01 березня 1960 року, було укладення трудового договору строком не менш ніж на п'ять років, а починаючи з 26.09.1967 року, цей термін було знижено до трьох років. Слід зазначити, що жодний з вищевказаних нормативно-правових документів не передбачав обов'язкового укладення письмового трудового договору.

Більше того, нормами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На підставі проведеного правового аналізу законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що для пільгового обчислення страхового стажу до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, наявність письмового трудового договору не є обовязковою умовою, а наявний трудовий стаж може підтверджуватися також і іншими документами, такими як трудова книжка або довідка, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами.

Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637. За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Радою Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967 року.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні ОСОБА_1 за призначенням пенсії були предявлені довідка від 19.10.2011 р. № 750, видана філіалом товариства з обмеженою відповідальністю «Запсибгазторг» «Уренгойгазторг» Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області Російської Федерації, про період роботи з 08.01.1985 р. по 12.06.19878 р.; довідка про заробітну плату від 07.10.2011 р. № 15/116, видана ЗАТ «Полярна Геофізична експедиція», з 01.06.1987 р. по 31.12.1991 року, довідка від 06.10.2011 року № 685-11, видана Закритим акціонерним товариством «Полярна геофізична експедиція» Ямало-Ненецький автономний округ м.Новий Уренгой Російської Федерації, за період роботи з 19.06.1987 року по 26.11.2003 року; дублікат трудової книжки від 26.09.2011 року за записами якого вона працювала в районі Крайньої Півночі Ямало-Ненецького автономного округу Українська Геофізична експедиція ПГО «Укргеофізика» з 19.06.1987 р. по 26.11.2003 роки.

Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі було доведено позивачем та підтверджується записами в дублікаті трудової книжки, які також безпосередньо кореспондуються з записами в наданих довідках, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а протокол № 158 Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні, яким визнано ОСОБА_1 такою, що не мала законного права на призначення пенсії, як рішення суб'єкта владних повноважень, підлягає скасуванню, як протиправний.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення Конституції України, за якими, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України), а право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, є результатом виконання трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Призначення, виплата, припинення пенсійних виплат має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України. В той же час, статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Питання про припинення виплати пенсії, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вирішується територіальними органами Пенсійного фонду або за рішенням суду виключно з підстав, передбачених законом, а не підзаконними нормативно-правовими актами.

Згідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні зміни до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.ст. 46, 48 Конституції України закріплено право громадянина на соціальний захист у випадках передбачених законом.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належним доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1, місце проживання: 73000, АДРЕСА_1) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати протокол № 158 від 27.09.2016 року Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) поновити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1, місце проживання: 73000, АДРЕСА_1) виплату пенсії за віком, як працівнику Крайньої Півночі, згідно із Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року, починаючи з 27.09.2016 року, враховуючи наявність стажу роботи в районах Крайньої Півночі більше 15 років.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1, місце проживання: 73000, АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1409,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 112010201