Справа № 826/7891/17
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7891/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Лічевецького І.О., Земляної Г.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2018 у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Вторес» до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Вторес» звернулось до суду з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про: визнання протиправним та скасування наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2017 № 136 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2018 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 136 від 27.04.2017 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та не співвідносяться з положеннями чинного законодавства, а рішення відповідача не суперечить вимогам закону та прийнято у встановленому порядку.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у власності Публічного акціонерного товариства «Вторес» на підставі свідоцтва про право власності від 15.08.2002 серія НС № 010005405 знаходиться нежила споруда-стимул (літ. А) по вулиці Петропавлівській, 2.

06.06.2016 ПАТ «Вторес» зареєстровано Декларацію № КВ 09 про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція приміщень нежилої споруди-стимул (літ. А) під приміщення творчості дітей на вулиці Петропавлівська, 2 у Подільському районі міста Києва.

25.04.2017 Департаментом з питань державного архітектурного-будівельного контролю міста Києва видано наказ № 213 «Про проведення позапланової перевірки» позивача на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єктах будівництва на вулиці Петропавлівській, 2 (літ.А) у Подільському районі міста Києва, та видано направлення № б/н на проведення позапланової перевірки на вулиці Петропавліській, 2 (літ. А) у Подільському районі міста Києва.

27.04.2017 відповідачем винесено наказ № 136 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», яким скасовано декларацію № КВ 09 від 06.06.2016 про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція приміщення нежилої споруди-стимул (літ.А) під приміщення творчості на вулиці Петропавлівській, 2 у Подільському районі міста Києва».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що прийнятий за наслідками перевірки оскаржуваний наказ є таким, що суперечить вимогам діючого законодавства унаслідок не доведення та ненадання відповідачем доказів належного сповіщення позивача про проведення перевірки, пред'явлення та отримання позивачем направлення на перевірку, відсутності доказів виїзду на проведення перевірки та відсутності акта про здійснення перевірки.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Оскаржуваний наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2017 № 136 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» прийнято з огляду на те, що під час здійснення виїзду адресою виконання будівельних робіт, вулиця Петропавлівська, 2 (літ. А) у Подільському районі міста Києва (реконструкція приміщення нежилої споруди - стимул (літ. А) під приміщенням творчості дітей, посадовою особою Департаменту встановлено, що земельна ділянка не огороджена будівним парканом та вільна від забудови. Крім того, відповідачем було отримано від комунального підприємства «Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію про неотримання позивачем дозволу на право забудови.

Крім того, в межах даної справи підлягає встановленню вид будівельних робіт, який проводиться за вищевказаною адресою, тобто чи має місце реконструкція об'єкта, чи йдеться про будівництво нового об'єкту.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно наказу від 28.04.2017 № 213, перевірку в межах спірних правовідносин проведено з метою перевірки на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єктах будівництва на вулиці Петропавлівській, 2 (Літ. А) у Подільському районі міста Києва.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо неправомірності висновків суду першої інстанції стосовно того, що позивач не був належним чином повідомлений про час та місце проведення перевірки, з огляду на таке.

Положеннями ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до статті 41 Закону державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно з пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 553 підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше, ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки

Водночас, законодавством не передбачено завчасне повідомлення суб'єктів містобудування про проведення позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю, що не спростовано апелянтом.

Відтак, дії відповідача узгоджуються із ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком № 553, позаяк на підставі звернення ГО «Наша Влада» від 15.06.2017 № 56 Департаментом було розпочало проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва: вул. Петропавлівська, 2 (літ. А) у Подільському районі м. Києва (реконструкція приміщень нежилої споруди - стимул (літ. А) під приміщення творчості дітей.

В подальшому, під час виїзду на місце посадовою особою Департаменту встановлено, що за вказаною вище адресою земельна ділянка не огороджена будівельним парканом та вільна від забудови.

Відповідно до підпункту 8 пункту 11 Порядку № 553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право отримувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Судом першої інстанції не надано оцінку тому факту, що Департамент ході проведення перевірки звернувся з запитом до комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо надання копії матеріалів інвентаризаційної справи та копії технічних паспортів разом із експлікацією площ приміщень будівлі на вул. Петропавлівській, 2 у Подільському районі м. Києва (вих. Департаменту від 25.04.20 7 № 073-3618) та до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (вих. Департаменту від 27.04.2017 № 073-3738) щодо надання всієї наявної інформації стосовно документів, які надавали право експлуатувати об'єкт нерухомості на вул. Петропавлівській, 2 (літ. А) у Подільському районі м. Києва, за період до реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 06.06.2016 № КВ 09.

Відповідно до технічного паспорту БТІ від 19.11.2001 комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (вх. Департаменту від 27.04.2017 № 073/3243) дозволу на право забудови в БТІ не надано.

Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України (вх. Департаменту від 27.04.2017 № 073/3241), інформація щодо видачі документів, які дають право на виконання будівельних робіт, та документів, які підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів за адресою; вул. Петропавлівській, 2 (літ. А) у Подільському районі м. Києва - відсутня.

Відповідно до п. 3.21 ДБН А.2.2.3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» (у редакції, що діяла на момент проведення перевірки) реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко - економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що вказаний об'єкт нерухомого майна не підлягає реконструкції, позаяк не прийнятий в експлуатацію у вказаному законодавством порядку.

Відтак, обґрунтованими є доводи відповідача, що в ході перевірки встановлено, що Замовником будівництва були наведені недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт від 06.06.2016 № КВ 09 в частині розроблення та затвердження проектної документації, чим порушено ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 3.21 ДБН А.2.2.3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Так, відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконували будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Чинним законодавством у галузі містобудівної діяльності, зокрема ст. 39-1 Закону, п. 22 Порядку № 466 та п. 22 Порядку № 461, передбачено, що достатньою та необхідною правовою підставою для скасування органом архітектурно-будівельного контролю реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації є встановлення факту наведення у ній замовником недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, а по-друге жодною правовою нормою не регламентовано порядок виявлення органом архітектурно-будівельного контролю такого факту і його обов'язку проводили перевірку, якщо недостовірність зазначених у декларації даних є очевидною.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно зі змістом ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність», проект - документація для будівництва об'єктів архітектури, що складається з креслень, графічних і текстових матеріалів, інженерних і кошторисних розрахунків, які визначають містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, вартісні показники конкретного об'єкта архітектури, та відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

У відповідності до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містобудівні умови та обмеження є однією із основних складових вихідних даних, і відповідно до статті 31 цього Закону, повинні враховуватись при розробленні проектної документації на будівництво.

Судом першої інстанції не враховано, що стадії виконання будівельних робіт на підставі зареєстрованої декларації передують стадії, зокрема, розроблення та затвердження проектної документації, яка має відповідати вимогам містобудівної документації та вихідних даних з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що об'єкт будівництва, розташований на вул. Петропавлівській, 2 у Подільському районі міста Києва в експлуатацію не приймався, а фактично будівництво, яке задекларовано позивачем, як «Реконструкція нежилої споруди - стимул (літ. А) під приміщення творчості дітей по вул. Петропавлівській, 2 у Подільському районі міста Києва» проводиться всупереч положень закону.

Колегія суддів критично оцінює доводи позивача стосовно проведення реконструкції, а не самочинного будівництва, з посиланням на наявність Свідоцтва про право власності на нежилу споруду (серія НС №010005405) право власності на будинок № 2 А, площею 134.50 кв.м., який знаходиться на вул. Петропавлівській та належить Публічному акціонерному товариству «Вторес», а також судових рішень у справі № 826/25405/15, оскільки як встановлено судом апеляційної інстанції, приміщення, на яке вказує позивач було пошкоджено внаслідок пожежі, що не спростовано позивачем позивачем.

Крім того, довідкою Подільського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві від 27.07.2017 № 27/1318, яка надана представником позивача, на підтвердження фактів пожеж, зокрема по вул. Петропавлівській, 2 А, підтверджується факт пожеж у малих архітектурних формах (МАФ) за переліченими у довідці адресами. Відтак, за даних обставин, колегія суддів приходить до висновку про неможливість проведення реконструкції малої архітектурної форми (МАФ), або споруди, яка була пошкоджена та щодо якої відсутні документи про введення в експлуатацію.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та у встановленому порядку підтверджували факт наявності споруди, реконструкція якої, за словами позивача, має місце в даній справі. За даних обставин, Свідоцтво про право власності на нежилу споруду (серія НС №010005405) не може бути достатнім доказом на підтвердження доводів позивача про наявність такого об'єкту та можливість його реконструкції.

В контексті наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.04.2017 № 136 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» було прийнято відповідачем на виконання наданих повноважень та з дотриманням вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та відмови в задоволенні позову.

Стосовно інших посилань позивача, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення позову, висновки суду першої інстанції суперечать обставинам справи, а оскаржуване рішення суду прийнято за неправильного застосування норм матеріального права, то наявні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2018 скасувати, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 16.04.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя І.О. Лічевецький