Справа № 340/524/19
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року справа № 340/524/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петренко О.С.

за участю секретаря судового засідання - Толстової О.І.,

представника позивача - Слюсар О.В.

представника відповідача - Бончук О.О., Олійник Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро - Кіровоград", вул. Соборна,19-а, м. Кропивницький,25009

до відповідача: Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, вул.Тараса Карпи,84,м. Кропивницький,25006

про визнання протиправним та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області №109 від 14 лютого 2019 року щодо усунення порушень виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю) про додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту права споживачів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за наслідками проведеної позапланової перевірки, встановлено порушення підприємством ст.21 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" та ст.23 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення". На підставі акту перевірки, відповідачем прийнято припис №109 від 14.02.2019 року, яким підприємство зобов'язано усунути виявлені порушення законодавства шляхом вжиття заходів по відновленню надання послуг водопостачання споживачу - фізичній особі ОСОБА_4, який мешкає за адресою - АДРЕСА_1

Позивач вважає, що припис винесено з порушенням чинного законодавства, а тому останній підлягає скасуванню.

25 лютого 2019 року Кіровоградським окружним адміністративним судом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.1)

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що в ході позапланової перевірки встановлено порушення підприємством ст.21 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" та ст.23 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", що стало підставою для прийняття оскаржуваного припису (а.с.63-7).

Ухвалою суду від 01.04.2019 року в задоволені клопотання про зупинення провадження - відмовлено (а.с.110-111).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечили, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом дійшов наступних висновків.

ОКВП "Дніпро - Кіровоград" зареєстровано в якості суб'єкта господарювання 18.12.1992 року. Основний вид діяльності - забір, очищення та постачання води (36.00)(а.с.54).

Відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області від 11.02.2019 року №251 та направлення на проведення заходу від 11.02.2019 року №235, посадовими особами Управління захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області в період з 13.02.2019р. по 14.02.2019р. проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки ОКВП "Дніпро - Кіровоград", результати якої оформлено актом перевірки №30(а.с.11-19,88-89,).

Судом встановлено, що підставою для проведення перевірки стало звернення ОСОБА_4 про порушення його прав суб'єктом господарювання в частині припинення надання послуг з водопостачання від 22.01.2019 р. за №3631-06/2563-03.

В ході перевірки встановлено, що відповідно до вимог Закону України "Про житлово - комунальні послуги" між споживачем ОСОБА_4 , за адресою - пров. Інгульський, 24, м. Кропивницький та надавачем послуг - ОКВП "Дніпро-Кіровоград" відсутній договір про надання послуг з водопостачання, що укладається на підставі типового договору, затвердженого постановою КМУ від 21.07.200р. №630 "Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення".

Під час позапланової перевірки надано копію протоколу засідання комісії ОКВП "Дніпро - Кіровоград" щодо розгляду звернення ОСОБА_4, з якого з'ясовано, що за спожиті послуги з водопостачання станом на 01.09.2018р. року існує заборгованість 2029,20 грн. та ОСОБА_4 попереджено про можливість припинення надання послуг з водопостачання. Однак, відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Оскільки договірних відносин між споживачем ОСОБА_4 та суб'єктом господарювання ОКВП "Дніпро - Кіровоград" не існує, тому між ними діють фактичні відносини.

Під час перевірки досліджено акт обстеження №99 від 03.12.2018 року про відключення абонента № особового рахунку НОМЕР_1 від послуги водопостачання за адресою - АДРЕСА_1.

Таким чином, на підставі результатів позапланової перевірки заходу державного нагляду (контролю) у суб'єкта господарювання ОКВП "Дніпро - Кіровоград" встановлено порушення Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", "Про житлово - комунальні послуги", в частині відключення від послуг водопостачання абонента №особистого рахунку НОМЕР_1 за адресою - АДРЕСА_1

За результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадовими особами відповідача винесено припис щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення планового заходу державного нагляду (контролю).

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що в ході перевірки встановлено порушення та зловживання саме з боку споживача, а не виконавця послуг.

Позивач зазначає, що з урахуванням положень чинного законодавства, обов'язок виконавця житлово - комунальної послуги по забезпеченню відповідного об'єму та якості послуг виникає з моменту укладення відповідно договору та погодження його істотних умов, визначених законом.

Отже, позивач зазначає, що обов'язок підприємства як виконавця житлово - комунальної послуги надавати послуги централізованого водопостачання без укладеного договору не визначено законодавством.

При цьому, відповідачем зроблено висновок, що оскільки право на припинення надання послуг виконавцем не передбачено Законом України "Про житлово - комунальні послуги", вказані дії ОКВП "Дніпро - Кіровоград" є порушенням.

Не погоджуючись з вказаними рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014р. №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" було утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів шляхом приєднання до служби, що утворилася, Державну ветеринарну та фітосанітарну службу, Державну санітарно-епідеміологічну службу та Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів.

На Держпродспоживслужбу покладені функції з реалізації державної політики органів, які припинилися .

Головне управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області є правонаступником Інспекції з питань захисту прав споживачів у Кіровоградській області.

Головне управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області (далі - відповідач) відповідно до Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 17.07.2017р. №565 є територіальним органом Держпродспоживслужби вищого рівня та їй підпорядковане.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства економічного роз витку і торгівлі У країни, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держпродспоживслужби, дорученнями Голови Держпродспоживслужби та його заступників, актами місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, а також Положенням про Головне управління.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991р. №1023-ХІІ, захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.

Відповідно до підпункту 7 пункту 4 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, відповідно до покладених на нього завдань у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів, зокрема, перевіряє додержання суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг.

Отже, наведені норми свідчать, що відповідач належить до категорії суб'єктів, уповноважених здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів в межах, визначених законодавством повноважень.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", Правилами надання Послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення типового договору про надання Послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Вказані правовідносини є договірними.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

У ч.1,2 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно до ст. 1 вищевказаного Закону України, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавцем відповідно до Закону є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно до ч.5 вищевказаної ст. 19 Закону України, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Закон передбачає істотні (обов'язкові) умови договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним.

Так, істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є:

1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обов'язки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору.

Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін.

Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення.

Процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Постанови № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту Типового договору.

При укладанні договорів слід звернути увагу на те, що договір, який має бути підписаний із споживачем, не може передбачати менший обсяг прав, обов'язків сторін та якості житлово-комунальних послуг, аніж той, що передбачений Типовим договором. У договорі слід обов'язково визначати права, обов'язки та відповідальність сторін.

Отже, при укладанні договорів на надання житлово-комунальних послуг застосовуються норми діючого законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.179 ГК України - Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Частиною 3 ст.184 Кодексу встановлено, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Статтею 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з іншим виконавцем.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач забезпечує надання ОСОБА_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 житлово-комунальних послуг, з водопостачання, що зокрема, відображено в протоколі від 06.09.2018 року (а.с.21-22).

Позивач є суб'єктом господарювання, предметом діяльності, якого є надання житлово-комунальних послуг споживачам.

Положеннями ст. 12 Закону України від 09.11.2017 року № 2189 "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є:

1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов'язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до позивача щодо укладення договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення(а.с.21).

Так, за результатом засідання комісії розгляду звернення ОСОБА_4, що оформлено протоколом від 06.09.2018 року встановлено, що ОСОБА_4 не погодився на укладення договору з ОКВП "Дніпро - Кіровоград", не надавши довідку про склад сім'ї або домову книгу, технічний паспорт на будинок, які потрібні для заповнення бланку договору та обміну між сторонами (а.с.21)

До теперішнього часу відповідний договір на надання житлово-комунальних послуг між сторонами укладено не було.

Відповідно до положення ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" не споживач, а саме позивач, зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем індивідуальний договір на надання житлово-комунальних послуг згідно з типовим договором, чого позивачем зроблено не було.

Таким чином, підготовка та укладення вищевказаного договору про надання житлово-комунальних послуг є обов'язком позивача.

З урахуванням вищевикладеного, слід зазначити про те, що відповідач правомірно дійшов висновку стосовно того, що діючим законодавством саме на позивача покладено обов'язок щодо підготовка та укладення індивідуального договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року №1023-XII крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

У зв'язку з неукладенням договору, та внаслідок виникнення заборгованості, позивачем припинено надання послуг з водовідведення споживачу ОСОБА_4

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що дії позивача, в даному випадку, містять елементи неналежного впливу по відношенню до споживача та є порушенням вимог щодо кількісних та якісних показників послуг, визначених у додатку №1 до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року №151 (далі Порядок №151).

Враховуючи зазначене, позивачем порушені права споживача на належну якість, обслуговування та безпеку продукції, в частині безпечного для здоров'я та життя побуту.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не мав права повністю обмежувати питне водопостачання, оскільки це не узгоджується з п.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10 січня 2002 року №2918-III.

Згідно вказаної норми даного закону, підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення мають право у разі внесення споживачем не в повному обсязі плати за використану питну воду обмежити його питне водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання.

Відповідно до додатку №1 до Порядку №151 повинно здійснюватися безперебійне водовідведення, допустимою нормою відхилення є одна доба на місяць.

Тобто, навіть якщо припустити, що у споживача виникла заборгованість зі сплати послуг за водовідведення позивач мав право обмежити його питне водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання, а не обмежувати водовідвід в повному обсязі.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про природні монополії" від 20 квітня 2000 року №1682-III (далі Закон №1682) предметом державного регулювання діяльності суб'єктів природних монополій згідно з цим Законом є, зокрема, доступ споживачів до товарів, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій.

Згідно ст. ст. 9, 10 Закону №1682 державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій здійснюється на основі принципу забезпечення захисту прав споживачів, суб'єкти природних монополій зобов'язані забезпечувати на недискримінаційних умовах реалізацію вироблених ними товарів споживачам, а також не чинити перешкод для реалізації угод між виробниками, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, та споживачами.

Частиною 2 вказаної статті закріплено, що суб'єкти природних монополій не можуть вчиняти дії, які призводять або можуть призвести до неможливості виробництва (реалізації) товарів, щодо яких здійснюється регулювання відповідно до цього Закону, або до заміни їх іншими товарами, не однаковими за споживчими характеристиками.

Оскільки ОКВП "Дніпро - Кіровоград" є монополістом з водопостачання та водовідведення в м. Кропивницькому, то його дії, пов'язані з обмеженням або припиненням водопостачання та водовідведення, суперечать Закону України "Про природні монополії".

Доводи позивача, що висновки відповідача оформлені актом від 14.02.2019 року №30, на підставі яких складено оскаржуваний припис, не ґрунтується на нормах чинного законодавства не відповідають фактичним обставинам справи, спростовані вищевикладеним та наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи позивача щодо того, що вимоги відповідача визначені в приписі від 14.02.2019 року не конкретизовані та чітко не сформульовані є необґрунтованими та безпідставними.

Посилання, позивача, що припис до акту №109 від 14.02.2019 року не ґрунтується на нормах закону та спричиняє тиск на підприємство в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного відповідачем доведено правомірність прийнятого оскаржуваного припису від 14.02.2019 року до акту позапланової перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів від 14.02.2019 року №30, а отже відповідач діяв на підставі, в межах повноважень.

Припис Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області від 14.02.2019 року до Акту позапланової перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів від 14.02.2019 року №30 є обґрунтованим та таким, що скасуванню не підлягає.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на зазначене, суд вважає, що припис Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області № 109 від 14.02.2019 року складено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОКВП "Дніпро - Кіровоград" до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування припису №109 від 14.02.2019 року.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро - Кіровоград" до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування припису - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 15.04.2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко