Справа № 333/7235/18(2/333/30/19)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 333/7235/18(2/333/30/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунарського районного відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2019 р. (суддя Піх Ю.Р.) в адміністративній справі №333/7235/18(2/333/30/19) за позовом ОСОБА_1 до Комунарського районного відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протипраними рішення та дій суб'єкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування Рішення № 15 про його примусове повернення до країни походження або третьої країни, зобов'язання покинути територію України у термін до 26.12.2018 та заборони в'їзду в Україну строком на три роки, прийнятого головним спеціалістом Комунарського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Біюн О.В. В обгрунтування позову вказував на наступні підстави протиправності спірного Рішення № 15: 1) відсутність станом на 13.12.2018 передбачених ч. 1 ст. 26 Закону України № 3773-УІ підстав для примусового повернення позивача, у тому числі, у зв'язку із ненабранням чинності постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності; 2) застосування при прийнятті Рішення № 15 приписів ч. 1 ст. 26 Закону України № 3773-УІ як імперативну норму щодо свого обов'язку, а не права; посилання у Рішенні № 15 про порушення позивачем Наказу № 884, зі змістом якого позивач, як іноземець, не ознайомлений; 3) невідповідність зазначених в Рішенні № 15 обставин дійсності, оскільки у діях позивача відсутня ознака повторності у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП; 4) порушення відповідачем прав позивача, яке полягає у незабезпеченні йому правової допомоги та послуг перекладача, ігноруванні звернень позивача до головного спеціаліста Комунарського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Біюн О.В., яка у листопаді 2018 року відмовилась надати позивачу роз'яснення щодо строку його перебування в Україні, у грудні 2018 року винесла постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та спірне Рішення № 15, не забезпечивши можливість позивачу реалізувати свої права.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2019 р. позов задоволено.

Комунарський районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт висловив наступні доводи: позивач порушив терміні перебування в Україні на законних підставах, був притягнутий до адміністративної відповідальності. Спірним рішенням № 15 він зобов'язаний покинути територію України із подальшою забороною в'їзду на три роки, що відповідає Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Позивач погодився із наявністю підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, сплативши штраф, тому необхідність в очикуванні реалізацією ним права на оскарження постанови була відсутня. Крім того, позивачу було роз'яснено право на користування послугами перекладача, на що він відмовився письмово.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача (адвокат Скрипка О.В.) заперчив проти задоволення апеляційної скарги.

У судовому засіданні представники скаржника підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги. Позивач та представник позивача просили залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване, зазначивши, що позивач перебуває в України з метою оформлення для своєї доньки, яка народилась в України, громадянства України. Крім того, в Україні проживає його рідний брат із родиною, які є також громадянами України. Заборона спірним Рішенням № 15 на в'їзд на територію України протягом трьох років унеможливіть оформлення позивачем документів для доньки та відвідування рідних. Також, представник позивача наполягав на неналежному виконанні головним спеціалістом Комунарського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Біюн О.В. своїх посадових обов'язків, оскільки позивач неодноразово звертався до неї з питання строку свого перебування в України, однак зазначена особа не тільки проігнорувала позивача, але в подальшому притягнула його до відповідальності з порушенням вимог закону.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням №15 від 13.12.2018 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, вирішено примусово повернути громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до країни походження та заборонено йому в'їзд в Україну строком на три роки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного Рішення № 15, яке позивачеві не оголошувалося і не роз'яснено та не надано право позивачеві скористатися послугами законного представника - фахівця у галузі права та перекладача, що є порушенням вимог Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150, відповідно до приписів пункту 2 розділу II якого, Рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав:

За приписами частини 1 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за № 806/21119) затверджена Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства. Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Інструкції рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Суд першої інстанції встановив, що позивачу не була забезпечена можливість скористатися послугами перекладача, а також присутності законного представника, оскільки він українською мовою не володіє.

Представники відповідача заперечували проти висновку суду про порушення прав позивача, оскільки він власноруч письмово відмовився від послуг перекладача.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів, оскільки, по-перше, спірне Рішення № 15 складено державною (українською) мовою, якою позивач не володіє; по-друге, зміст здійсненого позивачем напису на останньому аркуші Рішення № 15 свідчить про те, що російською мовою він володіє на рівні, недостатьному для спілкування із державними органами. Зазначені обставини свідчать про те, що посадовою особою відповідача не були виконані вимоги вимоги зазначеної вище Інструкції № 353/271/150, чим допущені порушення прав позивача, як особи, щодо якої приймалось рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, оскаржена постанова суду першої інстанції скасуванню не підлягає. Апеляційна скарга має бути залишена без задоволення у зв'язку з тим, що наведені в ній доводи не знайшли свого підтвердження при її розгляді.

Керуючись статтями 288, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунарського районного відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2019 р. в адміністративній справі №333/7235/18(2/333/30/19) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 17 квітня 2019 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук