Справа № 280/467/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2019 року

м. Дніпро

справа № 280/467/19

Суддя І інстанції Новікова І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛТЕК» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов’язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІЛТЕК» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати з моменту прийняття наказ Державної служби геології та надр України №266 від 02 серпня 2018 року «Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів» в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №5072 від 16 грудня 2009 року наданого Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІЛТЕК»;

- визнати бездіяльністю Державної служби геології та надр України протиправною та зобов’язати Державну службу геології та надр України внести зміни до пункту 3 («Складання технологічної схеми розробки родовища «Молочанське-1» та ОВНС») Програми робіт по введенню в експлуатацію мінеральних природних столових вод родовища «Молочанське-1», що є додатком №2 до Угоди про умови користування надрами від 16.12.2009 року, яка є невід’ємною частиною спеціального дозволу на користування надрами №5072 від 16.12.2009 року, шляхом виключення з пункту 3 Програми робіт – додатку №2 до Угоди про умови користування надрами від 16.12.2009 року виду робіт «Розробка ОВНС»

Крім того, позивач 01 лютого 2019 року подав до Запорізького окружного адміністративного суду клопотання про забезпечення позову, в якому просив:

- зупинити до набрання чинності рішенням суду у даній справі дію наказу Державної служби геології та надр України №266 від 02.08.2018 року «Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів» в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №5072 від 16.12.2009 року наданого Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІЛТЕК».

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Зупинено дію наказу Державної служби геології та надр України №266 від 02.08.2018 «Про поновлення, зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень та внесення змін до наказів» в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №5072 від 16.12.2009, наданого Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІЛТЕК», до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, Державна служба геології та надр України подала апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та в задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зупинення дії Наказу Держгеонадр №266 від 02 серпня 2018 року фактично вирішує спір без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, оскільки такі заходи забезпечення позову за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог позивача.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ВІЛТЕК» просило відмовити у її задоволенні та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, інші сторони до суду не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов’язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв’язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

При вирішенні питань стосовно забезпечення позову необхідно також враховувати правову позицію по даному питанню Пленуму Верховного Суду України, викладену в постанові №9 від 22.12.2006 року “Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову” в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також правову позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України, викладену у постанові №2 від 06 березня 2008 року “Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ”, за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з’ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегією суддів також враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі "Бендерський проти України", в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Визначаючи підстави для вжиття заходів забезпечення позову колегія суддів враховує те, що предметом спору у даній справі є визнання протиправним та скасування наказу Державної служби геології та надр України №266 від 02 серпня 2018 року в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами.

Водночас, зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами не звільняє надрокористувача від обов’язку проводити на ділянці надр роботи, пов’язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків.

Іншими словами ТОВ «ВІЛТЕК» без права користування надрами зобов’язане обслуговувати відповідну ділянку надр.

При цьому згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ «ВІЛТЕК» є виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшках.

Окрім зазначеного, ТОВ «ВІЛТЕК» починаючи з 2015 року займається постачанням питної води як сировини для забезпечення виробництва лікеро-горілчаних виробів запорізьким ЛГЗ «Хортиця».

З означеного випливає, що без вжиття заходів забезпечення позову ТОВ «ВІЛТЕК» буде позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність, що може призвести до невиконання умов договорів постачання, зупинення дії виробництва води та витрат пов’язаних із утриманням відповідної ділянки надр без права користування надрами.

Враховуючи викладене, колегія суддів робить висновок про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Задоволення клопотання у вказаний спосіб є співмірним заявленим позовним вимогам. В даному випадку, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вказаний захід забезпечення адміністративного позову відповідає предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

При цьому, правова оцінка дій та рішень відповідача підлягатиме встановленню під час судового розгляду даної справи.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції діяв в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано вжив заходи забезпечення позову в межах даної справи, передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування ухвали суду від 08 листопада 2018 року відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 312, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України – залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 17 квітня 2019 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник