Справа № 2340/4384/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4384/18 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.12.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дії щодо неврахування до стажу періодів роботи з 07.11.2003 по 12.07.2011, що дає право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ та відмови у призначенні пенсії по інвалідності.

Просив зобов'язати відповідача зарахувати період роботи з 07.11.2003 по 12.07.2011 до стажу, що дає право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ та призначити пенсію по інвалідності у розмірі 60% від середньомісячного заробітку з урахуванням довідки прокуратури Черкаської області №18-188 вих. 18 від 16.08.2018 та провести відповідний перерахунок та виплату пенсії з дня подання заяви про призначення (переведення на інший вид) пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов'язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з'ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 07 листопада 2003 року працює в органах прокуратури Черкаської області на різних посадах, що підтверджується даними трудової книжки позивача НОМЕР_1

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №881547 від 10.04.2018 позивачу встановлено ІІ група інвалідності за загальним захворюванням, безтерміново.

З 10 квітня 2018 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та одержує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

20 серпня 2018 року позивач звернувся до Маньківського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про прокуратуру» та надав довідку прокуратури Черкаської області від 16.08.2018 №18-188 вих. 18, згідно з якою сума заробітної плати для нарахування пенсії становила 28213 грн. 94 коп.

Згідно з рішенням Головного управління ПФУ в Черкаській області (Маньківський відділ обслуговування громадян) №92 від 20.082018 позивачу на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була призначена пенсія по інвалідності 2 групи з 20.08.2018.

Листом Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №13 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 05.10.2018 №62824/03-14 позивача повідомлено, що у зв'язку з відсутністю 10-річного стажу роботи прокурором в органах прокуратури йому відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру»; за даними трудової книжки стаж роботи в органах прокуратури на посадах прокурорів складає 7 років 1 місяць 7 днів.

Листом Маньківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 24.10.2018 №67015/02-17 позивача повідомлено, що за даними його трудової книжки стаж роботи в органах прокуратури на посадах прокурорів складає 7 років 1 місяць 7 днів. Враховано період з 13.07.2011 по 19.08.2018 і не враховано період з 07.11.2003 по 12.07.2011.

У зв'язку з відсутністю 10-річного стажу роботи прокурором в органах прокуратури було відмовлено в переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звертався із заявою про призначення пенсії по інвалідності на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», натомість йому була призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, враховуючи стаж його роботи на посадах прокурора позивач має право на призначення пенсії по інвалідності на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з 20.08.2018, а не перерахунок раніше призначеної пенсії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною першою статті 46 Основного Закону України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно ч. 9 ст. 86 Закону №1697-VII прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Вказана стаття не містить конкретизації, що стаж повинен бути саме на посаді прокурора, як зазначає апелянт.

Більш того, згідно з ч. 6 ст. 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, позивач з 07.11.2003 по 13.07.2011 працював на посадах помічника прокурора, слідчого прокуратури Маньківського району Черкаської області, а з 13.07.2011 - на посадах прокурора регіональної прокуратури, а саме: прокуратури Черкаської області, прокурором місцевої прокуратури, а саме: прокурор прокуратури Маньківського району Черкаської області, Уманської місцевої прокуратури, Маньківського відділу Уманської місцевої прокуратури.

Отже, час роботи позивача в органах прокуратури за період з 07.11.2003 по 20.08.2018 становить 14 років 9 місяців 13 днів і підлягає зарахуванню до стажу за вислугу років, передбаченого ч. 6 ст. 86 Закону №1697-VII.

Оскільки вислуга років позивача в органах прокуратури становить більше 10 років, він має право на призначення пенсії по інвалідності на підставі ч. 9 ст. 86 Закону №1697-VII.

На момент звернення в Управління ПФУ з заявою про призначення пенсії за вислугою років позивач набув достатній стаж роботи, встановлений частиною першою статті 86 Закону №1697-VII, відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у нього права на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону №1697-VII, а тому дії відповідача щодо відмови в її призначенні є неправомірними.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 15.04.2019