Справа № 1.380.2019.001072
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001072
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Малого колективного підприємства фірми «ГеяНА»

до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області

про скасування постанови

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов Малого колективного підприємства фірми «ГеяНА» про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 58370024 від 13.02.2019 про стягнення з МКП фірми «ГеяНА» виконавчого збору, прийняту головним державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. Вважає, що в рамках виконавчого провадження ВП № 41877373 фактичного стягнення грошових коштів за наказом № 914/918/13-г, виданим 26.07.2013 Господарським судом Львівської області в сумі 993888 грн. не відбулося, спірна постанова про стягнення виконавчого збору є неправомірною та такою, що має бути скасована судом.

Згідно ухвали від 11.03.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 19.03.2019.

Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області подав відзив № В-3/58370024 від 19.03.2019, у якому вказує, що після закінчення терміну для добровільного виконання рішення боржником, тобто з 13.04.2014 добровільного погашення боржником заборгованості перед стягувачем не було.

25.03.2019 позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що виконавчою службою не стягнуто з боржника коштів у примусовому порядку за наказом № 914/918/13-г, тому відсутні підстави для стягнення з МКП фірми «Геяна» виконавчого збору у розмірі 99388,80 грн.

19.03.2019 згідно протокольної ухвали закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 02.04.2019.

02.04.2019 прийнято ухвалу про витребування доказів, оголошено перерву у судовому засіданні до 16.04.2019.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного.

Постановою про відкриття виконавчого провадження 06.02.2014 ВП № 41877373 державний виконавець Лютик Х.В. відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції відкрив виконавче провадження з виконання наказу № 914/918/13-г виданого 26.07.2013 Господарським судом Львівської області про стягнення з Малого колективного підприємства фірми «ГеяНА» на користь Дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства «Оболонь» «Красилівське» 974400,00 грн. вартості неповернутої зворотної тари (кегів) та 19488,00 грн. судового збору. Встановлено термін для добровільного виконання рішення до 12.02.2014. Накладено арешт на все майно, яке належить боржнику МКП фірмі «ГеяНА» в межах суми стягнення 993888,00 грн.

Відповідно до постанови від 03.04.2014 у ВП № 41877373 відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання наказу № 914/918/13-г виданого 16.07.2013 Господарським судом Львівської області до 12.04.2014.

14.04.2014 у виконавчому провадженні ВП № 41877373 винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно постанови від 07.07.2014 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 приєднано виконавчого провадження № 41877373 з примусового виконання наказу № 914/918/13-г виданого 16.07.2013 Господарським судом Львівської області до зведеного виконавчого провадження № 42952728.

Згідно постанови 08.02.2019 виведено виконавче провадження № 41877373 з примусового виконання наказу № 914/918/13-г виданого 16.07.2013 Господарським судом Львівської області із зведеного виконавчого провадження № 42952728.

Постановою від 08.02.2019 ВП № 41877373 повернено стягувачу виконавчий документ наказ № 914/918/13-г виданий 26.07.2013 на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

08.02.2019 року відповідачем винесена постанова про стягнення з МКП фірми «ГеяНА» виконавчого збору у розмірі 99388,80 грн.

Згідно постанови від 13.02.2019 року ВП № 58370024 відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 41877373 виданої 08.02.2019 Дрогобицьким міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Львівській області про стягнення з МКП фірми «ГеяНА» виконавчого збору у розмірі 99388,80 грн. в користь держави.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, у період виконання наказу № 914/918/13-г виданого 26.07.2013 Господарським судом Львівської області, визначені Законами України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) та "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Так, вказане вище виконавче провадження було відкрито під час дії Закону № 606-XIV та продовжено під час дії Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами першою та другою статті 2 Закону № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (частини перша та друга статті 17 Закону № 606-XIV).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження, зокрема, на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22.02.2018 в адміністративній справі № 816/823/17.

З 05.10.2016 умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом № 1404-VIII.

При цьому відповідно до частини сьомої розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних пред'явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання (п.6 ст. 27 Закону).

При цьому ч.3 ст.40 Закону №1404-VІІІ установлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз зазначених норм у сукупності надає підстави для висновків, що відповідно до діючої на момент виникнення спірних правовідносин редакції Закону №1404-VІІІ стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов'язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. При цьому стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов'язується з початком примусового виконання. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 або закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), якщо виконавчий збір не стягнуто. У Законі № 1404-VIII передбачено випадки, коли виконавчий збір не стягується (частина п'ята статті 27), а також умову, за якої виконавчий збір не підлягає стягненню (якщо відсутні визначені законом підстави для звільнення від його сплати). В останньому випадку йдеться про частину дев'яту статті 27 Закону № 1404-VIII, за якою виконавчий збір не стягується, якщо рішення виконано до того, як відкрито виконавче провадження (відповідно розпочато примусове виконання рішення). Питання про закінчення виконавчого провадження, та відповідно про стягнення виконавчого збору (постанова про стягнення якого є окремим виконавчим документом), державний виконавець вирішує під час виконавчого провадження, якщо з'ясує, що для цього є відповідні підстави. При цьому виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Такі правові висновки щодо застосування ст.ст.26, 27, 39, 40 Закону №1404-VІІІ висловив і Верховний Суд у постановах від 22 лютого 2018 року у справі №816/823/17, від 13 лютого 2019 року у справі №295/13991/16-а.

Згідно матеріалів справи, постановою про відкриття виконавчого провадження 06.02.2014 ВП № 41877373 державний виконавець відкрив виконавче провадження з виконання наказу № 914/918/13-г виданого 26.07.2013 Господарським судом Львівської області про стягнення з Малого колективного підприємства фірми «ГеяНА» на користь Дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства «Оболонь» «Красилівське» 974400,00 грн. вартості неповернутої зворотної тари (кегів) та 19488,00 грн. судового збору. Встановлено термін для добровільного виконання рішення до 12.02.2014. Накладено арешт на все майно, яке належить боржнику МКП фірмі «ГеяНА» в межах суми стягнення 993888,00 грн.

Позивачем у добровільному порядку не виконано виконавчий лист - наказ № 914/918/13-г виданий 26.07.2013 Господарським судом Львівської області.

Вказана обставина визнана позивачем.

Це також означає, що у відповідача були правові та фактичні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

Згідно постанови від 13.02.2019 року ВП № 58370024 відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 41877373 виданого 08.02.2019 Дрогобицьким міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Львівській області про стягнення з МКП фірми «ГеяНА» виконавчого збору у розмірі 99388,80 грн. в користь держави.

Судом встановлено, що позивач не оскаржив постанову про стягнення з МКП фірми «ГеяНА» виконавчого збору у розмірі 99388,80 грн.

Тому відсутні підстави для скасування постанови від 13.02.2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 58370024 з виконання постанови № 41877373 від 08.02.2019 про стягнення виконавчого збору.

Виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тому стягнення виконавчого збору з боржника відповідає вимогам закону.

Доводи позивача про те, що стягнення грошових коштів за виконавчим листом № 914/918/13-г від 26.07.2013 не відбулося, а відтак стягнення виконавчого збору є передчасним, спростовуються установленими судом обставинами та змістом перелічених вище правових норм.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване рішення на відповідність вищевказаним критеріям судом не встановлено підстав для його скасування.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги відповідачем спростовані.

З огляду на вищевказане, у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Малого колективного підприємства фірми «ГеяНА» до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови відмовити повністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Крутько О.В.