Справа № 280/847/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

16 квітня 2019 рокуСправа № 280/847/19
(09 год. 55 хв.)м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

секретар судового засідання Стовбур А.Ю.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1, позивача - ОСОБА_2, третьої особи - ОСОБА_3,

розглянув у підготовчому засіданні клопотання представника Акціонерного товариство «Укрсоцбанк» про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича (АДРЕСА_2), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код ЄДРПОУ 0039019); ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) про визнання протиправними та скасування рішення та запису,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк; ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2), у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44339644, щодо нерухомого майна- нежитлового приміщення АДРЕСА_3, прийняте 30.11.2018 відповідачем;

скасувати вчинений відповідачем 28.11.2018 запис під номером 29191601 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 за ПАТ «Укрсоцбанк».

Представником Акціонерного товариство «Укрсоцбанк» 20.03.2019 надано суду клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовує тим, що між учасниками справи наявний цивільно-правовий спір, а тому справа не підсудна адміністративному суду, а має вирішуватись за правилами ЦПК України.

У клопотанні вказує, що у даній справі спірні правовідносини пов'язані із умовами цивільно-правової угоди, а саме, іпотечного договору, що свідчить про те, що справа не відноситься до компетенції адміністративного суду.

У підготовчому засіданні представник позивача проти клопотання про закриття провадження у справі заперечив, та вказав, що позивачем обрано для звернення до суду саме Запорізький окружний адміністративний суд, а тому справа має бути розглянута саме цим судом. Також зазначив, що на цей час в Орджонікідзевському районному суді м.Запоріжжя розглядається справа про визнання іпотеки припиненою, а тому спір про право відсутній.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає клопотання про закриття провадження у справі таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «судом, встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.3 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що 29.10.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціалістичного розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 189М/06.

Також, між Банком та ОСОБА_2 був укладений Іпотечний договір №189/М/06/1і, відповідно до якого ОСОБА_2 передала кредитору в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: не житлове приміщення АДРЕСА_2, яка належить їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності № 264, що видане Запорізькою міською радою 19.02.2002, що зареєстроване в БТІ 19.02.2012 згідно реєстраційного напису на свідоцтві.

28.11.2018 відповідачем вчинений запис під номером 29191601 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова за ПАТ «Укрсоцбанк». Підстава - повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, видане ПАТ «Укрсоцбанк» 15.05.2018.

Отже, спір виник внаслідок існування цивільної угоди між ПАТ «Укрсоцбанк».

Крім того, судом з'ясовано, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває цивільна справа № 331/133/19 (2-з/335/28/2019) за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», у якому ОСОБА_2 просить визнати припиненою з 09.05.2011 іпотеку, встановлену іпотечним договором № 189М/06/1 від 09.10.2006, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк», за яким в іпотеку передане належне ОСОБА_2 нежитлове приміщення АДРЕСА_2, та визнати припиненим іпотечний договір від 09.10.2006.

Відтак, між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк» існує невирішений спір стосовно іпотечного договору, що в свою чергу свідчить про наявність спору про право.

Таким чином, право власності на предмет іпотеки є спірним.

Зміст адміністративного позову свідчить про намагання позивача скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запис, вчинений відповідачем щодо предмету іпотеки - на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 за ПАТ «Укрсоцбанк».

Частиною 3 статті 19 КАС України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Не зважаючи на те, що позивачем пред'явлено адміністративний позов до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, фактично спірні правовідносини не є публічно-правовими, а виникли у позивача з приводу захисту майнових прав, а отже зазначений спір повинен розглядатись в порядку цивільної юрисдикції.

Визначальним принципом здійснення правосудця в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного та господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тому, з урахуванням викладеного, суд зазначає, що справа відноситься до юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 241-243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Акціонерного товариство «Укрсоцбанк» про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №280/847/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»; ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішення та запису.

Роз'яснити позивачу, що на підставі ч. 2 ст. 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 17.04.2019.

Суддя Ю.В.Калашник