Справа № 2040/7674/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.

04 квітня 2019 р.Справа № 2040/7674/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бенедик А.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 офісу Державної аудиторської служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 офісу Державної аудиторської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» про скасування вимоги, -

В с т а н о в и л а:

17.09.2018 року позивач ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (далі позивач, УПСЗНА Шевченківського району ХМР, ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом, яким просить:

- скасувати вимогу відповідача ОСОБА_1 офісу ОСОБА_3 (подалі ОСОБА_3) від 27.03.2018 року № 20-04-25/2119 «Про усунення порушень» в частині усунення ОСОБА_2 порушень, допущених посадовими особами КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», під час здійснення розрахунку невикористаних сум субсидій для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 534 «Деякі питання надання субсидій для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення» (із змінами).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що вимога відповідача в оскарженій частині, є незаконною, оскільки у позивача відсутні повноваження щодо вчинення означених вимогою дій, вимога є неконкретизованою, не містить чітких рекомендацій щодо способу усунення виявлених під час ревізії порушень.

Стверджує, що ОСОБА_2 в установлений законодавством термін отримані акти розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидії від підприємств, які надавали послуги з централізованого опалення (теплопостачання) та газопостачання для індивідуального опалення мешканцям району в опалювальний період 2015/2016, а також послуги з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення в опалювальний період 2016/2017, та враховано в повному обсязі при проведенні розрахунків з підприємствами-надавачами послуг.

Загальний обсяг невикористаних сум субсидій, визначений у поданих актах, на підставі п. 10 Порядку № 534 враховано ОСОБА_2 в повному обсязі під час здійснення розрахунків з зазначеними надавачами послуг відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 (зменшено кредиторську заборгованість ОСОБА_2 перед надавачами послуг), відображено разом з нарахуваннями у щомісячному акті звіряння розрахунків за надані послуги і, відповідно, у фінансовій звітності ОСОБА_2.

Після закінчення ревізії КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_2 надані ОСОБА_4 розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій, наданих населенню на оплату послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення на загальну суму 331381,03грн. Як зазначено в листі КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» від 18.06.2018 року № 01.01-14/3650-18, сума, що підлягає поверненню повинна становити 331381,03 грн., замість 336279,81 грн. Під час зустрічної звірки сума невикористаної субсидії в розмірі 4898,78 грн. була обрахована підприємством та повернута до бюджету в лютому 2018р. та на цю суму була зменшена занижена сума невикористаної субсидії.

Загальний обсяг невикористаних сум субсидій - 331381,03 грн., визначений у поданих актах, на підставі п. 10 Порядку № 534 враховано ОСОБА_2 (зменшено кредиторську заборгованість ОСОБА_2 перед КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ»), відображено разом з нарахуваннями за травень 2018 у щомісячному акті звіряння розрахунків за надані послуги і, відповідно, у фінансовій звітності ОСОБА_2 за вказаний місяць.

Акт розрахунку невикористаних сум субсидій КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» на загальну суму 3179309,74 грн. як на час перевірки, так і на теперішній час ОСОБА_2 не наданий.

05.04.2018 року та 13.06.2018 року ОСОБА_2 направлено листи до КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» щодо здійснення підприємством-надавачем послуг розрахунку невикористаної субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за опалювальні періоди 2015-2016 та 2016-2017 років із поверненням сум до державного бюджету.

Листом від 17.04.2018 року № 36/т-352 та від 11.05.2018 року за № 74-2046 КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» повідомило ОСОБА_2 про те, що вважають вимоги ОСОБА_2 безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству. Підприємство звернуло увагу, що під час здійснення зустрічної звірки ними надавалися обґрунтовані нормами чинного законодавства пояснення до ОСОБА_3, велося листування з приводу питань ревізії і зустрічної звірки та за результатами складення довідки по зустрічній звірці, вона була підписана уповноваженою особою підприємства із застереженнями, після чого були направлені до ОСОБА_3 письмові заперечення на довідку.

Позивач зазначає, що у звязку із тим, що КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» не надало до ОСОБА_2 акт розрахунку невикористаних сум субсидій на загальну суму 3 179 309,74 грн., ОСОБА_2 не має законодавчих підстав для врахування цієї суми у щомісячному акті звіряння розрахунків за надані послуги.

Відповідно до Порядку № 534 лише надавач послуг самостійно визначає обсяг невикористаних сум субсидій, несе відповідальність за правильність розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій, надає акт розрахунку не використаних сум субсидій для вчинення ОСОБА_2 дій, повязаних з фінансуванням (врахування сум при розрахунках з надавачем послуг).

Чинним законодавством ОСОБА_2 не наділено повноваженнями щодо визначення обсягу невикористаних сум субсидій та правом врахування сум не використаних субсидій без наявності акту.

Проте посадові особи ОСОБА_3 вимагають від ОСОБА_2 усунути виявлені порушення законодавства в установленому порядку, тобто фактично зобовязують до вчинення самостійних дій щодо визначення та врахування сум невикористаних субсидій, замість того, щоб зобовязати до цього надавачів послуг.

Стверджує, що ОСОБА_2 не може нести відповідальність за дії посадових осіб підприємств - надавачів послуг, і як наслідок, ОСОБА_2 не може бути предявлена вимога про усунення порушень, допущених посадовими особами підприємств - надавачів послуг.

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позов, з посиланням на п. 3 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій № 848 та п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256, вказує, що ОСОБА_2 є головним розпорядником коштів для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в Шевченківському районі, у звязку з чим, керівнику ОСОБА_2 листом від 26.02.2018 року № 20-04-25/1473 предявлено вимогу від 27.03.2018 року № 20-04-25/2119 щодо усунення виявлених порушень законодавства в установленому порядку.

Стверджує, що станом на 01.10.2018 року вимога відповідача щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку виконана ОСОБА_2 в частині порушень виявлених стосовно КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ», проте порушення на суму 3 179 309,74 грн., виявлені в частині КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» станом на зазначену дату не усунуті.

Вказує, що проведеним під час зустрічної звірки в КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» співставленням особових рахунків уповноважених власників/наймачів, яким ОСОБА_2 призначалась субсидія на оплату послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, з розрахунком невикористаних сум субсидій станом на 01.05.2016 року та 01.05.2017 року встановлено, що до актів розрахунку, що надані КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_2, включені суми невикористаної субсидії не по кожному одержувачу субсидій, як це передбачено п. 4 та п. 4-1 Порядку розрахунку та повернення до бюджету сум субсидії № 534.

Так, до актів розрахунку не включені суми невикористаної субсидії одержувачів субсидії, у яких станом на 01.05.2016 року (опалювальний період 2015-2016) та станом на 01.05.2017 року (опалювальний період 2016-2017 роки) утворилась заборгованість за послугу з теплопостачання (опалювальний сезон 2015-2016 та 2016-2017 років) та гарячого водопостачання (опалювальний сезон 2016-2017 років).

Таким чином, внаслідок недодержання вимог п. 4, п. 4-1 та п. 7 Порядку № 534 КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» не повернуто до державного бюджету 3 179 309,74 грн. невикористаної субсидії за не надані послуги з теплопостачання станом на 01.05.2016 року (опалювальний період 2015-2016 роки), послуги з теплопостачання та послуги з гарячого водопостачання станом на 01.05.2017 року (опалювальний період 2016-2017 роки), що призвело до завищення суми кредиторської заборгованості станом на 01.05.2016 року та 01.05.2017 року (закінчення опалювального періоду).

Відповідач зазначає, що ОСОБА_2 проведено розрахунки з надавачами послуг КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» за фактично не надані послуги з централізованого опалення мешканцям Шевченківського району м. Харкова внаслідок не проведення перерахунку сум невикористаної субсидії через неналежний контроль з боку ОСОБА_2 (позивача) за використанням і збереженням державних фінансів (субсидій).

Вважає, що оскаржувана вимога ОСОБА_3 від 27.03.2018 року № 20-04-25/2119 містить опис виявлених фінансових порушень законодавства та власне вимогу: - «усунути виявлені порушення законодавства у установленому законодавством порядку», відтак є законною та обґрунтованою, у звязку з чим просить у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Третя особа КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» надала до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що претензії відповідача щодо неправильного розрахунку сум субсидій за опалення в опалювальному періоді 2015-2016 та гарячу воду за період з 01.05.2016 року по 30.04.2017 року не мають під собою підстав, оскільки за ці періоди вказані субсидії взагалі не повинні були повертатись. По відношенню неправильного розрахунку сум субсидій за опалення в опалювальному періоді 2016-2017 претензії відповідача також не мають під собою підстав, оскільки існувала і існує пряма заборона на нарахування та облік будь-якої заборгованості на особовому рахунку одержувача субсидії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволений у повному обсязі.

Судове рішення вмотивовано тим, що чинним законодавством ОСОБА_2 не наділено повноваженнями та компетенцією щодо визначення обсягу невикористаних сум субсидій.

Таким чином, враховуючи, що КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» не надало до ОСОБА_2 акт розрахунку невикористаних сум субсидій на загальну суму 3 179 309,74 грн., позивач не має законодавчих підстав для врахування цієї суми у щомісячному акті звіряння розрахунків за надані послуги, оскільки лише надавач послуг самостійно визначає обсяг невикористаних сум субсидій та несе відповідальність за правильність розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій.

Також суд першої інстанції зазначив, що вимога відповідача не містить в собі чіткі, конкретні і зрозумілі приписи на адресу підконтрольного субєкту, є юридично невизначеною, оскільки не містить в собі спосіб усунення - коло заходів, які повинен вчинити позивач та посилання на нормативні положення, якими передбачено такі заходи, що фактично спонукає позивача самостійно визначити на підставі невизначених законодавчих актів, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, що, в свою чергу, може призвести до нового можливого порушення позивачем чинного законодавства.

Зазначене в світлі обов'язкового характеру спірної вимоги в частині корегування роботи підконтрольної установи є порушенням вимог закону в частині змісту вимоги, як акту індивідуальної дії.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року, та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

З посиланням на обставини вчинення позивачем порушень, виявлених контролюючим органом в ході ревізії, скаржник вказує, що ОСОБА_2 є головним розпорядником коштів для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в Шевченківському районі.

Відносно наявності у ОСОБА_2 повноважень та підстав виконання вимоги про усунення порушень ОСОБА_3 від 27.03.2018 року № 20-04-25/2119, апелянт, посилаючись на Положення про ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, затверджене рішенням Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 року № 7/15, з урахуванням змін внесених рішенням 19 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 18.04.2018 року № 1045/18, зазначає, що ОСОБА_2 вправі звернутися за інформацією, що необхідна для контролю за цільовим використанням коштів, до всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми і форми власності, що беруть участь у виконанні бюджетних програм.

Відповідно до Договору № 20-42/55, укладеного між ОСОБА_2 та КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» 29.03.2018 року (предмет договору становить взаємне співробітництво по здійсненню розрахунків за надані послуги, а також обміну інформацією щодо нарахування та відшкодування витрат по пільгах та субсидіях населенню), надавач комунальних послуг зобовязався надавати позивачеві необхідну інформацію для здійснення перевірки цільового використання бюджетних коштів.

ОСОБА_2 наділене повноваженнями отримати від підприємства - надавача комунальних послуг інформацію, документи та матеріали, які необхідні для перевірки законності та цільового використання бюджетних коштів.

Крім того, апелянт наголошує, що в даній справі зміст вимоги від 27.03.2018 року № 20-04-25/2119 містить опис виявлених збитків, які поніс Державний бюджет України, у звязку із чим, ОСОБА_3 правомірно визначила їх розмір.

Стверджує, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків, що оскаржувана вимога від 27.03.2018 року № 20-04-25/2119 впливає на вибір поведінки ОСОБА_2, проте, не визначає шляхів усунення порушення, відтак, є актом індивідуальної дії та порушує права позивача.

ОСОБА_3 вважає, що вимога від 27.03.2018 року № 20-04-25/2119 не порушує прав та законних інтересів позивача, а ОСОБА_2 безпідставно звернулося до суду з цим позовом.

За загальним правилом, вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті предявленням цієї вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку, або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. В такому випадку вимога органу державного фінансового контролю стає підставою для вчинення подальших дій, які безпосередньо впливають на права та законні інтереси підконтрольної установи. В такому разі, законність вимоги поряд із іншими діями стає предметом іншої судової справи.

Оскаржувана в цій справі вимога від 27.03.2018 року № 20-04-25/2119, направлена на матеріальні взаємовідносини щодо повернення невикористаної субсидії. Ці взаємовідносини склалися між ОСОБА_2 та надавачами комунальних послуг (КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» та КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ»). Вимога була висунута ОСОБА_2, як субєкту цих взаємовідносин, проте її регуляторна дія направлена не на поведінку позивача, а на двосторонні взаємовідносини, у яких ОСОБА_2 є головним розпорядником коштів для відшкодування витрат населення на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в Шевченківському районі м. Харкова та безпосередньо до його повноважень входить здійснення контролю законності та цільового використання бюджетних коштів, при цьому вибір способу усунення порушення чинним законодавством покладено на посадових осіб ОСОБА_2, а не на ОСОБА_3.

При цьому апелянт наголошує, що позивачем при розгляді справи в суді першої інстанції не наведено та не надано жодного доказу в спростування висновків акту ревізії. Під час розгляду справи судом встановлено, що висновки акту ревізії ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених контролюючим органом.

В свою чергу, скаржник вважає, що виконання вимоги шляхом стягнення збитків у майбутньому не тягне жодних негативних наслідків для позивача, так як зобовязання відшкодувати невикористані кошти субсидії лежить на надавачеві комунальних послуг.

Вимога про усунення порушень ОСОБА_3 від 27.03.2018 року № 20-04-25/2119 винесена контролюючим органом на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірною.

Також апелянт вказує, що в судовому рішенні суд першої інстанції помилково зазначає що висновки ревізії, за наслідками яких виставлено спірну вимогу, фактично йдуть в розріз п. 3 Порядку № 534 та полягають у тому, що невикористані субсидії відповідно до Порядку № 534 повинні були розраховуватись станом на 01.05.2017 року за опалювальний сезон 2016-2017, а не за 2015-2016. Також суд зазначає, що жодних норм щодо поширення дії Порядку № 534 на опалювальний сезон 2015-2016 вказаний порядок не містить.

Зазначене, на переконання апелянта, не відповідає дійсності, оскільки п. 3 Порядку № 534 (в редакції яка діяла на момент виникнення спірних відносин) передбачає, що розрахунок невикористаної суми субсидії проводиться надавачем послуг у разі, коли на особовому рахунку одержувача субсидії станом на 1 травня нового неопалювального сезону, а також станом на 01.05.2016 року обліковується переплата за послугу.

Тому висновки суду першої інстанції в цій частині здійснені з порушенням норм матеріального права та не відповідають дійсним обставинам справи.

Заперечуючи проти доводів та аргументів апеляційної скарги, покладених в обґрунтування її вимог, позивач зазначає, що вимога про усунення порушень, які не усунуто обєктом ревізії, не містить спосіб усунення, певних визначених заходів для усунення порушень ОСОБА_2, не вказано які саме конкретні норми чинного законодавства порушені ОСОБА_2 та що саме ці порушення призвели до спричинення збитків державі саме ОСОБА_2.

З посиланням на п. 2 Порядку № 534 та п. 13 Положення № 848 ОСОБА_2 зазначає, що дані, необхідні для здійснення розрахунку невикористаних субсидій наявні лише у підприємства надавача послуги.

За результатами розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій, що підлягає поверненню до бюджету, надавач послуги складає акт розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій у трьох примірниках, один з яких залишає у себе, а два інших подає до 1 червня до структурного підрозділу з питань фінансів та до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі їх створення) ради.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 534 відповідальність за правильність розрахунку невикористаних сум субсидій за опалювальний сезон за кожним особовим рахунком одержувача субсидій та за повноту відображення їх в актах розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій покладається на надавачів послуг в собі їх керівників та посадових осіб, що проводили такий розрахунок.

Тобто, лише надавач послуг самостійно визначає обсяг невикористаних сум субсидій, несе відповідальність за правильність розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій.

Також, посилаючись на Положення № 848, позивач стверджує, що підставою для здійснення ОСОБА_2 розрахунків з надавачем послуги у разі

наявності невикористаних сум субсидій є лише поданий надавачем послуги акт розрахунку

загального обсягу невикористаних сум субсидій.

Разом з цим, акт розрахунку невикористаних сум субсидій КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» на загальну суму 3 179 309,74 грн. і на час перевірки, і на теперішній час ОСОБА_2 не наданий.

Підприємство, відповідно до наданих пояснень, повністю заперечує висновки зустрічної звірки, проведеної ревізорами ОСОБА_1 офісу Державної аудиторської служби України, та акту ревізії № 04-24/01 від 07.02.2018 року, яким встановлено порушення третьою особою - КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» п. 15 Положення № 848 та п. п. 2, 3, 4 та п. 4-1 Порядку № 534.

Вважає твердження апелянта, що ОСОБА_2 проведено розрахунки з КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» за фактично не надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання мешканцям Шевченківського району м. Харкова внаслідок не проведення перерахунку сум невикористаної субсидії через неналежний контроль з боку ОСОБА_2 за використання і збереження державних фінансів (субсидій) є безпідставним і не обґрунтованим.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення підлягає частковій зміні з підстав його прийняття, з огляду на наступне.

Судом установлено, що відповідачем ОСОБА_3 проведено планову ревізію використання коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот в ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 року по 01.11.2017 року.

За результатами ревізії посадовими особами контролюючого органу складений акт ревізії використання коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот в ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 по 01.11.2017 року за № 04-24/02 від 06.03.2018 року (подалі - ОСОБА_4 ревізії), в якому відображено порушення бюджетного законодавства.

Так, згідно із ОСОБА_4 ревізії, в ході її проведення були встановлені порушення правильності розрахунку та повноти повернення до бюджету невикористаних сум субсидій, перерахованих ОСОБА_2 на рахунки надавачів послуг у вигляді субвенції з державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 3511150 «Субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот» .

В ході проведеної вибірковим способом за період з 01.01.2014 року по 01.11.2017 року, ревізії правильності розрахунку та повноти повернення до бюджету невикористаних сум субсидій, перерахованих ОСОБА_2 на рахунки надавачів послуг, встановлено проведення надавачами послуг, у т.ч. КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» та іншими підприємствами розрахунків невикористаної суми субсидії з порушенням вимог п. 15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 та п.п. 2, 3, 4, 4-1 та 7 Порядку розрахунку та повернення до бюджету сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 534.

Суть порушень зводиться до того, що надавачами комунальних послуг, у даному випадку КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», за результатами зустрічних звірок, не проводились перерахунки невикористаних субсидій або вчинено такі дії з порушеннями вимог вказаних Порядків та, відповідно, надавачами комунальних послуг (КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ») не повернуто до державного бюджету 3179309,74 грн. невикористаних субсидій, чим нанесені збитки Державі, а з боку позивача відповідні порушення полягали в оплаті за фактично не надані послуги та внесенні недостовірних даних до фінансової звітності.

В ході ревізії та за результатами зустрічної звірки відповідачем встановлено, що КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» не проведено розрахунок по одержувачах субсидій, у яких станом на 01.05.2016 року (опалювальний період 2015-2016) та станом на 01.05.2017 року (опалювальний період 2016-2017) утворилася заборгованість за послугу теплопостачання (опалювальний сезон 2015-2016 та 2016-2017) та гарячого водопостачання (опалювальний сезон 2016- 2017) внаслідок особистої несплати споживачем за спожиті послуги.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті ревізії, позивачем надано відповідачеві заперечення, які було розглянуто та не підтверджено.

На підставі висновків акту ревізії, контролюючим органом відносно позивача складено вимогу від 27.03.2018 року № 20-04-25/2119 про усунення виявлених порушень законодавства, які не усунуто обєктом контролю в період ревізії, а саме:

- в порушення вимог пункту 15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 та пунктів 2, 3, 4, та 4-1 Порядку розрахунку та повернення до бюджету сум субсидій для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної води і водовідведення, послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 534 «Деякі питання надання субсидій для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення» надавачами комунальних послуг (за результатами чотирьох зустрічних перевірок) не проводились перерахунки невикористаних субсидій, або проведено з порушенням пункту 15 Положення № 848 та пунктів 2, 3, 4 та 4-1 Порядку № 534, та відповідно не повернуто надавачами послуг до Державного бюджету невикористаних субсидій, в тому числі КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» - 3179309,74 грн.

Зазначено про необхідність усунути виявлені порушення законодавства в установленому законом порядку та надати вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень разом із завіреними копіями підтверджуючих первинних, розпорядчих та інших документів до ОСОБА_3 в термін до 27.04.2018 року.

Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26.01.1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 2939-XII) та Положення про Державну аудиторську службу України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43 (далі Положення № 43).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення № 43 ОСОБА_3 є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю. ОСОБА_3 здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На підставі частин першої, другої статті 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообовязкового державного соціального страхування, бюджетних установах і субєктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю субєктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно із пп. 2 п. 4 Положення № 43, ОСОБА_3 відповідно до покладених на неї завдань: здійснює контроль у: міністерствах, інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах, суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи); суб'єктах господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Пунктом 6 Положення № 43 визначено, що ОСОБА_3 для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (пункт 16); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (пункт 20); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (пункт 23).

ОСОБА_3 відповідно до покладених на неї завдань: вживає в установленому порядку заходів усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 9 пункту 4 Положення № 43).

Згадані норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (пункт 7); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пункт 10); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (пункт 13).

Згідно із частиною другою статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів і в разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Пунктом 15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 встановлено, що після закінчення опалювального сезону невикористана сума субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання) повертається виробником/виконавцем такої послуги до бюджету в повному обсязі на підставі акта розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій.

Механізм розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидій визначено Порядком розрахунку та повернення до бюджету сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 534.

Пунктом 2 Порядку № 534 визначено, що розрахунок невикористаних сум субсидії проводиться виробниками/виконавцями послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, газо- та електропостачання у разі використання природного газу/електричної енергії для індивідуального опалення (далі - надавачі послуг) станом на 1 травня нового неопалювального сезону за особовим рахунком споживача - громадянина, якому призначено субсидію на опалювальний сезон, що закінчився (далі - одержувач субсидії).

Відповідальність за правильність розрахунку невикористаних сум субсидії за опалювальний сезон за кожним особовим рахунком одержувача субсидії та повноту відображення їх в актах розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій покладається на надавачів послуг в особі їх керівників та посадових осіб, що проводили такий розрахунок (п. 12 Порядку № 534).

За результатами розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій, що підлягає поверненню до бюджету, надавач послуги складає акт розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій у трьох примірниках, один з яких залишає у себе, а два інших подає до 1 червня до структурного підрозділу з питань фінансів та до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі їх створення) ради (п. 8 Порядку № 534).

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення щомісяця, починаючи з червня враховує загальний обсяг невикористаних сум субсидій, визначений у поданому надавачем послуги акті відповідно до цього Порядку, під час здійснення розрахунків з таким надавачем відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 та відображає разом з нарахуваннями поточного місяця у щомісячному акті звіряння розрахунків за надані послуги, що складається відповідно до пункту 5 зазначеного Порядку (п. 10 Порядку № 534).

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Згідно із п. 3 Положення № 848, призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Як убачається з п.п. 4.1.3 п. 4.1 п. 4 «ФУНКЦІЇ УПРАВЛІННЯ ВІДПОВІДНО ДО ЗАВДАНЬ ОСОБА_5» Положення про ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, затвердженого рішенням 19 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 18.04.2018 року № 1045/18, ОСОБА_2 відповідно до визначених повноважень виконує функції головного розпорядника коштів місцевих бюджетів при фінансуванні видатків на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і зазначає, що ОСОБА_2 як головний розпорядник коштів місцевих бюджетів при фінансуванні видатків на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету наділене повноваженнями на здійснення контролю за цільовим використанням коштів призначених на субсидії та отримувати від підприємства - надавача комунальних послуг інформацію, документи та матеріали, які необхідні для перевірки законності та цільового використання бюджетних коштів.

Судом встановлено, що позивачем в установлений законодавством термін отримані акти розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидії від підприємств, які надавали послуги з централізованого опалення (теплопостачання) та газопостачання для індивідуального опалення мешканцям району в опалювальний період 2015-2016, а також послуги з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення в опалювальний період 2016-2017 та враховано в повному обсязі при проведенні розрахунків з підприємствами-надавачами послуг в частині, що стосується КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» шляхом зменшення кредиторської заборгованості позивача перед КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» та відображення у відповідній фінансовій звітності.

Що стосується третьої особи, акт розрахунку невикористаних сум субсидій КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» на загальну суму 3179309,74 грн. як на час перевірки, так і на теперішній час ОСОБА_2 не наданий, доказів протилежного суду не надано.

05.04.2018 року та 13.06.2018 року позивачем направлені листи до КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» щодо здійснення підприємством - надавачем послуг розрахунку невикористаної субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за опалювальні періоди 2015-2016 та 2016-2017 років із поверненням сум до державного бюджету.

Листом від 17.04.2018 року № 36/т-352 та від 11.05.2018 року за № 74-2046 КП КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» повідомило ОСОБА_2 про те, що вважають вимоги ОСОБА_2 безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству. Підприємство звернуло увагу, що під час здійснення зустрічної звірки ними надавалися обґрунтовані нормами чинного законодавства пояснення до ОСОБА_1 офісу Державної аудиторської служби України, велося листування з приводу питань ревізії і зустрічної звірки та за результатами складення довідки по зустрічній звірці, вона була підписана уповноваженою особою підприємства із застереженнями, після чого були направлені до ОСОБА_1 офісу ДАСУ письмові заперечення на довідку.

В звязку з тим, що КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» не надало до ОСОБА_2 акт розрахунку невикористаних сум субсидій на загальну суму 3 179 309,74грн., не має законодавчих підстав для врахування цієї суми у щомісячному акті звіряння розрахунків за надані послуги, оскільки, з огляду на наведені вище норми, лише надавач послуг самостійно визначає обсяг невикористаних сум субсидій, несе відповідальність за правильність розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій.

Отже, чинним законодавством ОСОБА_2 не наділено повноваженнями та компетенцією щодо визначення обсягу невикористаних сум субсидій.

Водночас, вимога спрямована у відношення до позивача, а не третьої особи - як надавача послуг, проте, суд вказує, що, в силу ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність має індивідуальний характер.

У свою чергу, досліджуючи вказану вимогу суд вказує, що така не містить в собі чіткі, конкретні і зрозумілі, приписи на адресу підконтрольного субєкту , є юридично невизначеною, оскільки не містить в собі спосіб усунення - коло заходів, які повинен вчинити позивач та посилання на нормативні положення, якими передбачено такі заходи.

Зазначене фактично спонукає позивача самостійно визначити на підставі невизначених законодавчих актів, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, що, в свою чергу, може призвести до нового можливого порушення позивачем чинного законодавства.

Зазначене в світлі обов'язкового характеру спірної вимоги в частині корегування роботи підконтрольної установи є порушенням вимог закону в частині змісту вимоги як акту індивідуальної дії.

При розгляді вказаної справи судом було враховано правові висновки в аналогічному аспекті, що викладені Верховним Судом в постанові від 18.09.2018 року у справі № 810/667/16.

Крім того, суд зауважує, що обовязок повернення невикористаних субсидій був введений шляхом внесення змін до п. 15 Положення № 848 постановою Кабінету Міністрів країни від 27.04.2016 року № 319 (набрала чинності 30.04.2016 р.).

Обовязок мав загальний характер, оскільки Положення № 848 не встановлювало ані порядку обчислення невикористаних сум субсидій, ані порядку їх повернення, проти чого у судовому засіданні не заперечував представник відповідача.

Відповідні порядки були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 15.08.2016 року № 534 «Деякі питання надання субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг».

Пунктом 3 Порядку 534 встановлено, що розрахунок невикористаної суми субсидії проводиться надавачем послуг у разі, коли на особовому рахунку одержувача субсидії станом на 1 травня нового неопалювального сезону, а також станом на 1 травня 2016 року обліковується переплата за послугу.

Як вже зазначалось, вище, в ході ревізії та за результатами зустрічної звірки відповідачем було встановлено, що КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» не проведено розрахунок по одержувачах субсидій, у яких станом на 01.05.2016 року опалювальний період 2015-2016 роки) та станом на 01.05.2017 року (опалювальний період 2016-2017) утворилася заборгованість за послугу теплопостачання (опалювальний сезон 2015-2016 та 2016-2017) та гарячого водопостачання (опалювальний сезон 2016-2017) внаслідок особистої несплати споживачем за спожиті послуги.

Таким чином, висновки ревізії, за наслідками яких виставлено спірну вимогу, фактично йдуть в розріз п. 3 названого Порядку та полягають у тому, що невикористані субсидії відповідно до Порядку №534 повинні були розраховуватись станом на 01.05.2017 року за опалювальний сезон 2016-2017, а не за 2015- 1016. Жодних норм, щодо поширення дії Порядку № 534 на опалювальний сезон 2015- 2016 вказаний порядок не містить.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимога, яка є предметом судового оскарження, вказаним критеріям не відповідає, відповідач - суб'єкт владних повноважень, на виконання приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів протилежного в ході розгляду справи.

Підсумовуючи наведене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції, однак вбачає підстави для його зміни в частині, якою судом зазначено про те, що ОСОБА_2 не наділено повноваженнями та компетенцією щодо визначення обсягу невикористаних сум субсидій, тобто не бюджетних коштів.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставою для зміни судового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи (п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Зміна судового рішення може полягати в доповнення або зміні його мотивувальної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткової зміни судового рішення з підстав його прийняття.

Підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 офісу Державної аудиторської служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року частково змінити з підстав його прийняття.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_7
Постанова у повному обсязі складена і підписана 15 квітня 2019 року.