Справа № 460/120/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2019 року м. Рівне №460/120/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області) в якому просить суд, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.09.2018 №367298/2-5002-1712, №367298/1-5002-1712 та №-1712.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС в Рівненській області винесено податкові повідомлення-рішення від 11.09.2018 №367298/2-5002-1712, №367298/1-5002-1712 та №-1712, якими визначено податкове зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2015, 2016, 2017 роки. Посилається на те, що контролюючим органом під час нарахування земельного податку не враховувалися та не використовувалися дані Державного земельного кадастру. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті всупереч встановленому чинним законодавством порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача, і цілями на досягнення яких спрямовані ці рішення, чим порушено законні права позивача. Одночасно, посилається на відсутність правових підстав для винесення у 2018 році оскаржуваних податкових повідомлень-рішень за податкові звітні періоди 2015-2017 років, оскільки закон покладає на контролюючий орган обов'язок здійснити до 01 липня року, шо наступає за базовим (звітним) періодом (роком) надіслання (вручення) платнику податків відповідних рішень. Враховуючи наведене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що посилання позивача на відсутність у відповідача даних державного земельного кадастру, що надають останньому підставу для нарахування земельного податку не може звільняти позивача від сплати визначеного контролюючим органом грошового зобов'язання, оскільки як вже зазначалося вище факт наявності права власності на земельну ділянку у відповідному розмірі протягом 2015-2017 року позивачем не заперечується. Відтак, відповідач вважає, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, діяв на підставі, та в спосіб передбачений законодавством, а тому, враховуючи вищевикладене просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив в якому з посиланням на норми чинного законодавства наводить аргументи, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач, заперечень на відповідь на відзив не подав.

11.03.2019 позивачем подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Щодо клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд зазначає наступне.

Ухвалою від 12.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. Оцінивши категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, обраний позивачем спосіб захисту його прав, свобод та інтересів розгляд справи було вирішено провести без виклику сторін.

Статтею 12 КАС України визначені форми адміністративного судочинства.

Так, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом. (п.5)

Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.6).

Вирішуючи заявлене клопотання суд не встановив підстав для їх задоволення та переходу до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

11.09.2018 відповідачем, згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 286.5 ст. 286 Розділу ХІІ ПК України, прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

№267298/2-5002-1712, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем - земельний податок з фізичних осіб за 2015 рік сумі 4022,88 грн.;

№367298/1-5002-1712, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем - земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік сумі 10 423,48 грн.;

№-1712, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем - земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік сумі 5448,77 грн.

Земельний податок нараховано ОСОБА_1 за фактом наявності протягом 2015, 2016, 2017 років в нього права власності на земельну ділянку, що розташована в м. Костопіль, вул. Пилипа Орлика 4В, загальною площею 0,2119 га, що не заперечується позивачем.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що при проведенні розрахунку земельного податку за 2015 рік застосовано: нормативна грошова оцінка земель, встановлена відповідно до територіального розташування земельної ділянки у урахуванням коефіцієнта індексації (1,433) - 1898480,00 грн., ставка земельного податку - 1%, площа земельної ділянки - 0,2119 га. Отже, податкове зобов'язання по платі за землю становить: 1898480,00*1%*0,2119 =4022,88 грн.

При проведенні розрахунку земельного податку за 2016 рік застосовано: нормативна грошова оцінка земель, встановлена відповідно до територіального розташування земельної ділянки у урахуванням коефіцієнта індексації (1,06) - 4919057,00 грн., ставка земельного податку - 1%, площа земельної ділянки - 0,2119 га. Отже, податкове зобов'язання по платі за землю становить: 4919057,00 *1%*0,2119=10423,48 грн.

При проведенні розрахунку земельного податку з 01.01.2017 по 30.06.2017 застосовано: нормативна грошова оцінка земель, встановлена відповідно до територіального розташування земельної ділянки - 5214200,00 грн., ставка земельного податку - 1%, площа земельної ділянки - 0,2119 га. Отже, податкове зобов'язання по платі за землю становить: 5214200,00 *1%*0,2119=5448,77 грн.

Розрахунок суми земельного податку контролюючим проведено на підставі та відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом пп. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу). Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (п.п.271.1.1 п.271.1 ст.271 ПК України).

Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Правовий аналіз зазначених вище норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку, що позивач є суб'єктом сплати земельного податку з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, як то чітко визначено ст. 287 ПК України.

Згідно з п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 289 ПК України встановлено, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Розглядаючи питання правомірності визначення позивачу податкового зобов'язання із земельного податку необхідним є встановлення факту використання відповідачем офіційних відомостей при здійсненні розрахунку податкового зобов'язання.

Під час розгляду даної справи в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не доведено виконання п. 286.1 ПК України для цілей застосування п. 287.1 ПК України, а саме: не надано документального підтверджених відомостей із Державного земельного кадастру відносно земельної ділянки (витягу з технічної документації) стосовно якої нараховано земельний податок та які (дані ДЗК) є підставою для нарахування податку. Не надано також доказів на підтвердження офіційного розрахунку податкових повідомлень-рішень, а лише наведено такий розрахунок податку на землю з фізичних осіб на 2015, 2016, 2017 рік у відзиві на позовну заяву.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №826/14191/16.

Відтак, відповідачем не доведено обставин, на яких ґрунтується оскаржувані рішення, при тому, що позивач за наведених обставин є за своїм статусом платником земельного податку.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем, як вже зазначалося, не доведено обставин, на яких ґрунтується оскаржувані рішення, наявності підстав нарахування (даних ДЗК) та складових формули нарахування. У зв'язку з цим позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.09.2018 №367298/2-5002-1712, №367298/1-5002-1712, №-1712.

Стягнути з Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Відінська, будинок 12, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) 2305,20 грн. (дві тисячі триста п'ять гривень двадцять копійок) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 15 квітня 2019 року.

Суддя Махаринець Д.Є.