Справа № 340/475/19
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/475/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Кіровоградській області, Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ГУ ДКСУ України в Кіровоградській області, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в подальшому уточненому, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області у ненаданні висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (податкової міліції);

- зобов'язати Головне управління ДФС України у Кіровоградській області надати висновок щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (податкової міліції) відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015 р. №208-VІІІ та направити висновок щодо виплати грошової допомоги ДФС України для прийняття рішення про призначення виплати;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (податкової міліції) в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого Законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про міліцію" він має право на отримання одноразової грошової допомоги як особа з інвалідністю ІІ групи у зв'язку із захворюванням, яке пов'язане з проходженням служби в ОВС. Вказував, що звернувся до ГУ ДФС в Кіровоградській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, однак отримав відповідь про те, що підстав для виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням групи інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції відносно позивача немає, оскільки Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, не поширюється на працівників податкової міліції. Також, позивачем подано відповідь на відзив (а.с.40-46).

В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог з підстав зазначених у відзивах на позов. У відзивах на позовну заяву, які за змістом є аналогічними, відповідачі просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначивши, що оскільки позивач звільнений з органів податкової міліції, а підставою встановлення позивачу ІІ групи інвалідності стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах податкової міліції, то на думку відповідача, постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" та Закон України "Про Національну поліцію" не поширюється на працівників податкової міліції. Відповідачі вважають, що з моменту набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" у позивача відсутні правові підстави для отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, що були передбаченні Законом України "Про міліцію" (а.с.27-29, 34-36).

Також представником ГУ ДФС у Кіровоградській області подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначено, що на виконання рішення суду по справі №405/1128/17 (2-а/405/40/17) ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (а.с.51-53).

В подальшому позивачем та представником ГУ ДФС у Кіровоградській області через канцелярію суду подано заяви про розгляд справи у письмовому провадженні (а.с.76-77).

Враховуючи викладене, а також з урахуванням приписів ч.9 ст.205 КАС України, суд визнав за можливе здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2018 року у справі №405/1128/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволено в повному обсязі, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби України в Кіровоградській області у ненаданні висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (податкової міліції); зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби України в Кіровоградській області надати висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (податкової міліції) відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015 року №208-VІІІ та направити висновок щодо виплати грошової допомоги до Державної фіскальної служби України для прийняття рішення про призначення виплати; зобов'язано Державну фіскальну службу України призначити до виплати ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (податкової міліції), відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015 року №208-VІІІ в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (а.с.66-68).

23 травня 2018 року Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області з заявою Державної фіскальної служби України про приєднання до апеляційної скарги - задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2018 року - скасовано. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області, викладене у формі листа від 16.01.2017 року №14/Г/11-28-04-33. Зобов'язано Головне управління ДФС у Кіровоградській області повторно розглянути матеріали ОСОБА_1 для підготовки висновку про призначення виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності та втратою працездатності, з прийняттям відповідного рішення. В іншій частині позовних вимог - відмовлено (а.с.69-71).

На виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2018 р. та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 р. по справі №405/1128/17 ГУ ДФС у Кіровоградській області ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу у зв'язку з втратою працездатності та установленням ІІІ групи інвалідності, що настала після звільнення із служби внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.78).

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №172127, з 16.10.2018 під час повторного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС (а.с.15).

21.01.2019 позивач звернувся до ГУ ДФС у Кіровоградській області із заявою в якій просив здійснити виплату різниці одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ від 21.10.2015 р. №850, за встановлену йому ІІ групу інвалідності (а.с.14).

Листом від 04.02.2019 р. за №346/Г/11-28-04-33 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, не поширюється на співробітників податкової міліції, у зв'язку з чим провести розрахунок та виплату на сьогоднішній час не вдається за можливе (а.с.13).

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідачів, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII та Законом України від 24.03.1998 №203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

07.11.2015 втратив чинність Закон України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ та набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIІI.

Відповідно до абзацу 3 пункту 15 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції Закону від 13.02.2015 №208-VIII) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в ОВС - податкової міліції, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565-XII.

Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі та з підстав, визначених Законом №565, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 07 березня 2018 року у справі № 464/5571/16-а, від 21 червня 2018 року у справі № 822/31/18 та від 28 серпня 2018 року №804/6297/17.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі Порядок №850).

Пунктом 2 цієї Постанови передбачено, що особам, які до набрання чинності (12.03.2015) Законом України від 13.02.2015 №208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції"мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707.

Суд виходив з того, що призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі відповідно до Порядку №707 було б можливим лише за умови набуття права на отримання такої допомоги до 12.03.2015, а тому оскільки позивач набув таке право після 12.03.2015, то розмір допомоги має бути визначений саме у відповідності із Законом №565-ХІІ та в порядку, передбаченому постановою Кабінету міністрів України №850.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі №822/1616/18.

Доводи наведені у відзиві на позов є безпідставними, оскільки у період з 12.03.2015 (дата набрання чинності Закону №208-VIII) до 31.10.2015 (дата набрання чинності Порядку №850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ визначав Порядок № 707.

Пунктом 2 Порядку № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Позивачу, ІІ групу інвалідності встановлено у жовтні 2018 року, тобто після набрання чинності Законом №208-VIII, а про призначення одноразової грошової допомоги він звернувся 21.01.2019 р., тобто після набрання чинності Порядку №850, а тому суд виходить з того, що розмір одноразової грошової допомоги позивачу повинен розраховуватися у відповідності зі статтею 23 Закону № 565-XII (в редакції, чинній з 12.03.2015) та відповідно до Порядку № 850.

Відсутність у Порядку №850 вказівки на поширення його дії на працівників податкової поліції, призначення допомоги яким здійснюється відповідно до статті 23 Закону №565, не є підставою для позбавлення їх права на отримання одноразової допомоги у розмірі, визначеному діючим на дату установленням ступеня втрати працездатності Порядком №850.

З огляду на вказане, твердження відповідача-1 щодо відсутності законодавчо встановленого механізму розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам податкової міліції, інвалідність яким встановлено після втрати чинності Законом №565, суд вважає необґрунтованим та безпідставним.

Пунктом 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Матеріалами справи підтверджується, що до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності від 21.01.2019 позивач надав відповідачу-1 всі документи, визначені пунктом 7 Порядку №850.

Згідно з п.8 Порядку №850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Тобто, на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції покладено обов'язок подання висновку щодо виплати грошової допомоги .

Тому, отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись пунктом 8 Порядку №850, відповідач-1 був зобов'язаний подати до відповідача-2 висновок про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (податкової міліції), та інші документи, перелік яких визначений Порядком №850, для прийняття рішення.

Натомість, листом від 04.02.2019 відповідач-1 повідомив позивачу про відсутність законодавчо встановленого механізму проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам податкової міліції, інвалідність яким встановлено після втрати чинності Законом №565, чим фактично відмовив останньому у виплаті такої допомоги та порушив встановлені позивачу державою гарантії соціального захисту.

Отже, в даному випадку, Головне управління ДФС у Кіровоградській області всупереч вимогам частини 2 статті 19 Конституції України діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області у ненаданні висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (податкової міліції) та зобов'язання Головне управління ДФС України у Кіровоградській області скласти відповідний висновок та направити його до ДФС України для прийняття рішення про призначення виплати є обґрунтованими та такими, що належать до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання Державної фіскальної служби України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (податкової міліції) в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого Законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності з урахуванням раніше виплаченої суми, суд зазначає.

Відповідно до пп.2 п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого закономдля працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно п.4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції (п. 8 Порядку №850).

Відповідно до п.9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, вказаним нормативним актом встановлено певний порядок дій відповідного органу до якого особа звернулася за виплатою грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності, який (орган) в свою чергу після надходження від особи заяви з відповідними доданими до неї документами, зобов'язаний, зокрема, скласти та подати до МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначених в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги і саме МВС протягом встановленого строку буде вирішувати питання щодо наявності чи відсутності підстав для виплати грошової допомоги.

Отже, підставою для виплати такої допомоги є відповідне рішення МВС про призначення такої допомоги, прийняттю якого передує направлення органом, у якому проходить службу працівник міліції, названого переліку документів.

Разом з тим, згідно із змістом позовної заяви та відзивів, учасниками справи не заперечується той факт, що відповідач-1 не готував та не направляв до відповідача-2 висновок про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності, під час проходження ним служби в органах податкової міліції, та, відповідно, відповідач-2 не приймав жодних рішень щодо виплати або відмови у виплаті позивачу такої допомоги.

Так, суд зазначає, що право на захист - це суб'єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (стаття 55 Конституції України).

Тобто, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Отже, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача-2 призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного з проходження ним служби в органах податкової міліції, на думку суду, є передчасними та не належать до задоволення, адже спір в цій частині фактично не існує, оскільки відповідний висновок відповідача-1 до відповідача-2 ще не надходив.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у сумі 768,40 грн. (а.с.2) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ), Державної фіскальної служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ГУ ДКСУ України в Кіровоградській області (25002, м.Кропивницький, пр.Винниченка, 1а, ), про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області у ненаданні висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ (другої) групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (податкової міліції).

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області скласти та подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ (другої) групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (податкової міліції) для прийняття рішення про призначення виплати.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати на оплату судового збору у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина