Справа № 806/2828/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
Справа № 806/2828/18
Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М.
суддів: Моніча Б.С. Охрімчук І.Г.
секретаря судового засідання: Ткач В.В.,
представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним рішення, визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, у якому просив визнати протиправним рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо внесення подання стосовно анулювання кваліфікаційного сертифіката №010387 від 11.12.2015 інженера-землевпорядника ОСОБА_2; визнати протиправним і скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №13 від 18.01.2018 "Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів" у частині анулювання кваліфікаційного сертифіката №010387 від 11.12.2015 інженера-землевпорядника ОСОБА_2 та зобовязати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру поновити дію кваліфікаційного сертифіката №010387 від 11.12.2015 інженера-землевпорядника ОСОБА_2 шляхом внесення відомостей до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що при прийнятті спірного рішення, та прийнятті наказу відповідач діяв всупереч Закону України "Про землеустрій", Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", Порядку роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, затвердженого наказом Мінагрополітики України від 28.11.2012 №739, оскільки не було встановлено факту наявності його вини щодо грубого порушення вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним рішення, визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання поновити дію кваліфікаційного сертифіката - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року - без змін.

В судовому засіданні 28 лютого 2019 року представником ОСОБА_3 до закінчення судових дебатів у справі заявлено клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат, пов'язаних з наданням професійної правничої допомоги після ухвалення рішення за додатково поданими матеріалами.

Надалі, на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду, 05 березня 2019 року, через поштове відділення, ОСОБА_2 направлено заяву від 04.03.2019 року про стягнення судових витрат пов'язаних з наданням професійної правничої допомоги. До заяви долучено документальне підтвердження понесених ним витрат (а.с.158).

Відповідно до п.3 ч.1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови від 28 лютого 2019 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги у зв'язку з надходженням до закінчення судових дебатів у справі відповідної заяви від позивача.

Заяву ОСОБА_2 подано в строк визначений КАСУ.

Згідно до положень ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 4, 5 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимоги частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.01.2018 року між адвокатом ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_2 було укладено договір №30/3 про надання правової допомоги, яким визначено порядок оплати послуг (гонорару) ОСОБА_3 за надання правової допомоги у судах всіх інстанціій у спорі з приводу вирішення питання анулювання кваліфікаційного сертифікату від 11.12.2015 року №010387(а.с.161).

Так, п.4 зазначеного договору передбачено, що на визначення розміру гонорару (вартості послуг) Представника впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Оплата встановлюється за домовленістю сторін.

Розрахунок вартості наданих послуг вказується виконавцем в актах виконаних робіт та наданих послуг із вказівкою дати та загальної тривалості надання послуги, що розраховується в годинах, розміру прожиткового мінімуму, що застосовується.

На підтвердження переліку наданих правових послуг, вказаних у п.2 договору, позивачем подано акт виконаних робіт та наданих послуг від 01.03.2019 року, в якому зазначено, які саме послуги надано адвокатом та їх вартість, а саме: попереднє опрацювання матеріалів за апеляційною скаргою Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру у справі №806/2828/18, кількість часу (год.) - 2, вартість 1 год. - 1000 грн., всього - 2000 грн.; консультація попередня - 1 год. вартістю 500 грн.; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини - 1 год., вартість - 500 грн.; вивчення та опрацювання правової позиції Верховного Суду з даної категорії справ - 1 год., вартість - 500 грн.; формування правової позиції. Консультування Замовника, щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх значення для справи - 2 год. вартістю 500 грн. за год., всього - 1000 грн.; судове представництво інтересів Замовника в суді апеляційної інстанції (Сьомий апеляційний адміністративний суд в справі №806/2828/18 - 1 год., вартістю 3000 грн.; гонорар адвоката в разі позитивного вирішення спору для Клієнта, а саме винесення Рішення судом апеляційної інстанції щодо залишення Рішення суду першої інстанції в силі та відхилення апеляційної скарги в справі №806/2828/18 - 5000 грн., а всього 12500,00 грн..

Таким чином, Актом визначено загальну тривалість надання послуг - 8 годин. Загальна вартість наданих послуг складає 12500,00 грн..

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №30 від 01.03.2018 року від ОСОБА_2 12500,00 грн., підстава договір про надання правової допомоги від 30.01.2018 (а.с.160).

Зазначена сума витрат, підтверджена наданою, на вимогу суду, належним чином завіреною копією Книги обліку доходів і витрат, яку веде ОСОБА_3, як особа яка провадить незалежну професійну діяльність.

Перевіряючи обґрунтованість визначеного адвокатом у акті виконаних робіт та наданих послуг розміру гонорару (12500,00 грн.), колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, як зазначалося вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої винесено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно матеріалів справи, предметом позову є визнання протиправним та скасування наказу Держегеокадастру про анулювання кваліфікаційного сертифікату, визнання протиправним рішення кваліфікаційної комісії Держгеокадастру та про зобов"язання вчинити певні дії, що віднесено судом першої інстанції до категорії справ загального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що за змістом розділу 4 договору про надання правової допомоги від 30.01.2018 вартість юридичних послуг з представництва інтересів ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції стороною визначена як 12500,00 грн.

Проте, колегія суддів зазначає, що визначена заявником погодинна оплата послуг адвоката в п.п.1-8 Акта в сумі 7500,00 грн. і є гонораром, тоді як в п.9 цього ж Акта, окремо визначена сума в 5000,00 грн., як сума гонорару за позитивне вирішення справи. Зазначена ж сума не може рахуватися відповідною платою так як позитивне вирішення справи не є окремою послугою.

З урахуванням обставин справи, а саме: виходячи з обсягу та характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо); кількості сторін та відсутності інших учасників у справі; виходячи з фактично витраченого представником позивача часу, колегія суддів вважає розмір вартості наданих послуг визначених в акті неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а відтак, вимоги про відшкодування 12500,00 грн. як витрат на правничу допомогу - необґрунтованими.

Водночас, судова колегія вважає, що співмірною та розумною у цій справі загальною компенсацією вартості наданих адвокатом послуг є сума 6000 грн..

Вирішуючи вказану заяву, колегія суддів, також враховує рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited» проти України" (заява № 19336/04), в якому зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Також, у цьому рішенні ЄСПЛ підкреслив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявлена ОСОБА_2 до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката пов'язана з розглядом даної справи підлягає частковому задоволенню на суму 6000 грн.

При цьому, твердження відповідача, що долучені заявником документи не можуть слугувати доказовою базою та свідчити про такі витрати так як завірені особою 4 лютого 2019 року, тоді як виготовлені - 01 березня 2019 року, колегія суддів не приймає та не вважає їх такими, що ставлять під сумнів їх доказовість, а, виходячи з матеріалів справи, в зазначеному вбачає наявність описки допущеною особою, яка їх завіряла.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 6000грн. (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Доаткова постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5