Справа № 317/103/19
Суддя: Громова І. Б.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/13/2019
Справа № 317/103/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.

при секретарі Коваль В.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_2 до командира взводу полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення і закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до командира взводу полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову від 17.12.2018 року серія НК № 421437, по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП у відношенні ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_2 зазначив, що 17 грудня 2018 року посадовою особою полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 421437, відносно ОСОБА_2 щодо скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме: «17.12.2018 року о 17:00 годині в м. Кривий Ріг по вул. Урицького в районі буд. 56 водій керував т/з без обовязкового технічного контролю по т/з, який підлягає обовязковому тех., контролю, чим порушив вимоги пункту 31.3 (б) ПДР України».

ОСОБА_2 не може погодитись із зазначеною вище Постановою оскільки, для встановлення складу та події адміністративного правопорушення слід встановити, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, який не пройшов обов'язковий технічний контроль, для транспортних засобів, що підлягають такому контролю. Матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб, яким керував позивач не пройшов своєчасно обов'язковий технічний контроль, та що даний транспортний засіб відноситься до таких, що підлягає обов'язковому технічному контролю відповідно ст. 35 Закону України «Про дорожній рух». До оскаржуваної постанови не долучено доказів щодо з метою отримання прибутку позивачем від використання транспортного засобу.

Даних про те, що водій ОСОБА_2, є уповноваженим власником на замовлення проведення техогляду належного йому автомобілю, працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи не долучено. А тому відсутні докази, що саме він є суб'єктом вчиненого правопорушення.

Вказані вище обставини свідчать про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 121 КУпАП.

Вважає, що застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Враховуючи викладене, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 421437 не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача.

Оскільки доказів у відповідача не має, то, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, позивач виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився.

До суду зявилась представник позивача адвокат ОСОБА_4 яка позов підтримала в повному у обсязі з мотивів викладених у позові.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, командира взводу полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_3, у судове засідання не зявився.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 17 грудня 2018 року інспектором полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 421437, відносно ОСОБА_2 щодо скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до постанови серія НК № 421437, водій ОСОБА_2, 17.12.2018 року о 17:00 годині в м. Кривий Ріг по вул. Урицького в районі буд. 56 керував т/з без обовязкового технічного контролю по т/з, який підлягає обовязковому тех., контролю, чим порушив вимоги пункту 31.3 (б) ПДР України.

Згідно п. 31.3 б) Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов'язковому технічному контролю не підлягають: 1)легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби-незалежно від строку експлуатації; 2)легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Для встановлення складу та події адміністративного правопорушення слід встановити, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом що мав пройти обов'язковий технічний контроль, але не пройшов його.

Відповідно до Постанови КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 «легковий автомобіль» це автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев'яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № 257934 від 31.05.2006 р. транспортний засіб марки ЗАЗ- DAEWOO Т13110, д.н. НОМЕР_1, сірого кольору є легковим седаном, власником якого є ПП «Наукве пром.-комю обєднання «ТАТА».

Наразі матеріали справи не містять доказів того, що водій ОСОБА_2 використовував легковий автомобіль у якості таксі або для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Суд не приймає до уваги аргументи відповідача викладені в відзиві на позов стосовно того, що з огляду на те, що авто належить юридичній особі, тобто даний авто використовується з метою отримання прибутку.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Наразі в матеріалах справи відсутні будь-які докази крім оскаржуваної постанови від 17.12.2018 року.

Інших доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, матеріали справи також не містять, хоча відповідач, усвідомлюючи зміст та характер заперечень ОСОБА_2, мав обєктивну можливість здійснити перевірку інформації чи дійсно автомобіль використовується з метою отримання прибутку, та надати відомості, які б підтвердили або спростували зазначені обставини.

У даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем п. 31.3(б) Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

З наведених підстав суд вважає за необхідне відповідно до ст. 286 КАС України скасувати постанову від 17.12.2018 р. про накладення на позивача адміністративного стягнення як таку, що є протиправною.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73-79, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 421437 від 17.12.2018 р. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 05.04.2019 року.

Суддя І.Б. Громова