Справа № 826/9991/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9991/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арофел Семікор» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа: Державна фіскальна служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Арофел Семікор» звернулося в суд із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування єдиного внеску в сумі 63835,69 грн. за квітень 2015 року, сплаченого ТОВ «Арофел Семікор» платіжним дорученням № 68 від 14.05.2015, що не було виконане та не відображено в інтегрованій картці платника; зобов'язати відповідача зарахувати єдиний внесок в сумі 63835,69 грн. за квітень 2015 року, сплачений ТОВ «Арофел Семікор» платіжним дорученням № 68 від 14.05.2015, що не було виконане та відобразити сплату в інтегрованій картці платника.

В обгрунтування позовних вимог посилалося на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано вимогу податкового органу про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасне сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а отже відмова Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в зарахуванні та відображенні в інтегрованій картці платника єдиного внеску сплати в сумі 63835,69 грн. за квітень 2015 року, сплаченого ТОВ «Арофел Семікор» платіжним дорученням № 68 від 14.05.2015, є протиправною, не узгоджується з приписами податкового законодавства та порушує майнові права товариства.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року позов задоволено.

Судове рішення вмотивовано тим, що відсутність національного законодавства, яке б чітко регулювало порядок відображення в інтегрованій картці обліку платника податку сплату такого у випадку, коли така сплата здійснена через банківську установу, однак ці кошти з незалежних від платника обставин не були зараховані на відповідний рахунок органів казначейства, не може слугувати підставою для не відображення цієї сплати у відповідній картці обліку. З урахуванням вказаного суд першої інстанції дійшов до висновку, що протиправна бездіяльність відповідача , яка полягає у не зарахуванні єдиного внеску в сумі 63835,69 грн. за квітень 2015 року, сплаченого товариством та не відображення сплати в інтегрованій картці платника, не відповідає вимогам податкового законодавства та порушує гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод майнові права та інтереси товариства.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що у разі ненадходження грошових коштів на бюджетні рахунки органу державного казначейства і не зарахування їх до дохідної частини державного або місцевого бюджетів податкові зобов'язання або податковий борг не можуть вважатися погашеними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що у квітні 2015 року ТОВ «Арофел Семікор» нараховано загальну суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вказаний період у розмірі 63835,69 грн.

На виконання покладеного на ТОВ «Арофел Семікор» обов'язку зі сплати єдиного соціального внеску за квітень 2015 року, останнім сформовано та подано до виконання ПАТ «Український професійний банк» платіжне доручення № 68 від 14.05.2015 на перерахування коштів у сумі 63835,69 грн. на реквізити Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у м. Києві із зазначенням у призначенні платежу - «сплата єдиного соціального внеску за квітень 2015 року».

ПАТ «Український професійний банк» не перерахувало до бюджету єдиний соціальний внесок за квітень 2015 року, у зв'язку з чим відповідачем відмовлено позивачу в зарахуванні єдиного внеску в сумі 63835,69 грн. за квітень 2015 року, та відображенні його сплати в інтегрованій картці платника.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся в суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодекс України (далі - ПК України) податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктами 129.6 та 129.7 ст. 129 ПК України встановлено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції. Не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку. Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Організація діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування регулюється Порядком ведення органами Державної фіскальної служби оперативного обліку податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 422 від 07.04.2016. (далі - Порядок № 422)

Згідно з п. 2 розділу І Порядку № 422 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 422 оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи. (п. 5 розділу І Порядку № 422)

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, коригування даних в інформаційній системі органів ДФС можуть здійснюватися органами ДФС не лише на підставі наданої інформації органів казначейської служби, але і на підставі рішень самого контролюючого органу, судових рішень, що набрали законної сили.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.01.2016, яка залишена без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року та Вищого адміністративного суду України від 08.02.2017 року, задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № Ю-7325-23 від 07.07.2015, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасне сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 21.09.2015.

Зазначеними судовими рішення, які набрали законної сили, встановлено що враховуючи факт подачі платіжного доручення № 68 від 14.05.2015 у межах строку сплати єдиного внеску за квітень 2015 року, вказані обставини виключають можливість притягнення ТОВ «Арофел Семікор», як платника єдиного соціального внеску, до відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі зобов'язань з єдиного внеску за вказаний період, включаючи штрафні санкції, з огляду на що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-7325-23 від 07.07.2015 та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 21.09.2015 є протиправними та підлягають скасуванню.

26.12.2017 позивач звернувся до відповідача з листом № 01/48, у якому просив зарахувати єдиний внесок в сумі 63835,69 грн. за квітень 2015 року, сплачений позивачем платіжним дорученням № 68 від 14.05.2015, що не було виконане з вини банку, та відобразити таку сплату в інтегрованій картці платника.

26.01.2018 ТОВ «Арофел Семікор» у відповідь на лист № 01/48 від 26.12.2017 отримало від Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві рішення № 2348/10/26-15-13-09-13 від 19.01.2018, яким вимога позивача про зарахування єдиного внеску за квітень 2015 року залишена без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою № 01/05 від 26.01.2018, у якій просило визнати протиправним і скасувати рішення відповідача № 2348/10/26-15-13-09-13 від 19.01.2018 та зарахувати єдиний внесок в сумі 63835,69 грн. за квітень 2015 року, сплачений позивачем платіжним дорученням № 68 від 14.05.2015, яке не було виконане з вини банку та відобразити цю оплату в інтегрованій картці платника.

На вищевказану скаргу ТОВ «Арофел Семікор» № 01/05 від 26.01.2018 від Державної фіскальної служби України відповідь у встановлений строк не надходила.

У подальшому, ТОВ «Арофел Семікор» на підставі п. 56.9 ст. 56 ПК України, звернулось до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві з вимогою № 01/11 від 14.03.2018, у якій просило за результатами адміністративного оскарження рішення № 2348/10/26-15-13-09-13 від 19.01.2018 зарахувати єдиний внесок за квітень 2015 року. (а. с. 31-33)

29.05.2018 на адресу ТОВ «Арофел Семікор» надійшов лист відповідача № 23355/10/26-15-13-09-13 від 18.05.2018, у якому наголошено на тому, що у Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві відсутні підстави для зарахування коштів згідно платіжного доручення № 68 від 14.05.2015 шляхом внесення змін до ІКП товариства (а. с. 36-37).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з положеннями пункту 22.4 статті 22 цього ж Закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Враховуючи вищенаведене, та оскільки ТОВ «Арофел Семікор» виконало обов'язок по сплаті єдиного внеску за квітень 2015 року в повному обсязі, своєчасно подавши до банківської установи платіжне доручення № 68 від 14.05.2015 на суму 63835,69 грн., що не було проведено з вини банку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідача були відсутні підстави для відмови в зарахуванні єдиного внеску в сумі 63835,69 грн. за квітень 2015 року, та як наслідок проведення коригування у ручному режимі облікових показників та відображення оплати в інтегрованій картці платника.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, відсутність національного законодавства, яке б чітко регулювало порядок відображення в інтегрованій картці обліку платника податку сплату такого у випадку, коли така сплата здійснена через банківську установу, однак ці кошти з незалежних від платника обставин не були зараховані на відповідний рахунок органів казначейства, не може слугувати підставою для не відображення цієї сплати у відповідній картці обліку, оскільки незарахування податкових зобов'язань зі сплати єдиного внеску за квітень 2015 року та не врахування у картках обліку наявної оплати цього податку призводить до обліку за позивачем податкового боргу на таку суму, що має наслідком необхідність повторно сплатити таку ж суму, що також не відповідає завданням податкового законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 15 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма