Справа № 200/279/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

15 квітня 2019 р. Справа №200/279/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду клопотання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом приватного підприємства «ВОСТОК-ТРАНС» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ВОСТОК-ТРАНС» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртранспбезпека) із позовом (з урахуванням уточненого позову) про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № АП- від 27.07.2018 та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 035811 від 04.09.2018.

Ухвалою суду від 04.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

27.03.2019 через канцелярію суду від Державної служби з безпеки на транспорті надійшло клопотання про закриття провадження у справі за позовом приватного підприємства «ВОСТОК-ТРАНС» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртранспбезпека) про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № АП- від 27.07.2018.

Надане клопотання вмотивовано тим, що плата за проїзд великоваговим транспортним засобом за своєю правовою природою не є штрафною санкцією, а являє собою суму збитків, нанесених державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Відповідач зазначив, що оскаржуваний позивачем розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № АП- від 27.07.2018 не є адміністративно-правовим актом, актом індивідуальної дії, з огляду на що спір про визнання такого розрахунку протиправним та скасування не може бути розглянутим в порядку адміністративного судочинства.

В наданому клопотанні відповідач послався на правову позицію Верховного Вуду, викладену в постанові ОСОБА_1 Верховного Суду від 30.01.2019 по справі № 803/3/18.

В наданому до суду клопотанні про розгляд справи за відсутності представника позивача, останній визначив відсутність заперечень проти закриття провадження у справі.

Розглянувши вказане клопотання по суті, вирішуючи питання наявності підстав для закриття провадження, суд дійшов наступного висновку.

27 липня 2018 року під час перевезення підприємством позивача вантажу оливи нафтової турбінної з присадками на транспортному составі автомобіль марки DAF (модель TE 95 XF 480), державний номер НОМЕР_1 із напівпричепом марки ОДАЗ 784 державний номер: АН 1816 ХР у пункті габаритно-вагового контролю транспортного засобу на автомобільній дорозі Н-30 «138 км» посадовими особами управління Уктрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби з безпеки на транспорті встановлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху без дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Згідно довідки № 0010775 від 27 липня 2018 року в результаті вагового контролю автомобілю марки DAF (модель TE 95 XF 480), державний номер НОМЕР_1, водій ОСОБА_2, встановлено навантаження на осі: 1) 7,20 тн 2) 15,80 тн 3) 9,40 тн; 4) 9,65 тн.; повна маса транспортного засобу 42,05 тн. Згідно акту № 0013775 від 27 липня 2018 року в ході перевірки субєкта - ПП «ВОСТОК ТРАНС», водій ОСОБА_2, встановлено перевищення транспортним засобом осьового навантаження на другій осі та сумарного навантаження на 3 та 4 осі, встановлено навантаження на 2 ось 15,80 тн при нормативно допустимому 11тн.; сумарну третю та четверту ось 19,05 тн при нормативно допустимому 16 тн. Додатком до акту - розрахунком № 0013775 від 27 липня 2018 року нараховано плату за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 2849,50 євро.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 803/3/18, колегією суддів Великої Палати сформовано правовий висновок, який в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України має бути врахований судом та полягає у наступному.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

За змістом частини п'ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

В постанові від 30.01.2019 у справі № 803/3/18 Верховний Суд вказав, що вимога про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України , не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому, ОСОБА_1 Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто, як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таким чином, закріплена у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 803/3/18 правова позиція, в силу вимог частини першої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для закриття провадження у даній справі.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № АП- від 27.07.2018, складеного Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись статтями 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Державної служби України безпеки на транспорті задовольнити.

Провадження в адміністративній справі за позовом приватного підприємства «ВОСТОК-ТРАНС» до Державної служби України з безпеки на транспорті в частині вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № АП- від 27.07.2018, закрити.

Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст ухвали складений 15.04.2019.

Суддя Михайлик А.С.