Справа № 480/4675/18
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 р. Справа № 480/4675/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глазька С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Провозіна О.І.,

представника позивача - Петечела М.В.,

представника відповідача - Ювченко Н.В.,

розглянувши в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу № 480/4675/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лан" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лан" (далі - позивач, ТОВ "Агрофірма Лан") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, (далі - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області) і просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 21.09.2018 за податком на додану вартість на загальну суму 570096,25 грн, з яких: податку на додану вартість на суму 456077,00 грн, штрафних санкцій - 114019,25 грн.

Позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, винесеним без урахування фактичних обставин та таким, що порушує його законні права та інтереси, а тому є незаконним та підлягає скасуванню. Так, на переконання позивача, акти на списання основних засобів, що складені та підписані ліквідаційною комісією, яка створена на підставі відповідних наказів товариства, є належним підтвердженням ліквідації відповідних основних засобів, неможливості їх подальшого використання за первісним призначенням, та відповідно є достатньою підставою для не нарахування зобов'язань із ПДВ за п.189.9 ст.189 Податкового кодексу України.

Також зазначає, що податковий орган безпідставно вважає, що найнижчими цінами реалізації сільськогосподарських культур є ціни за даними інформації Головного управління статистики у Сумській області. Вважає, що зазначений підхід органу ДФС до перевірки відповідності цін на реалізацію товарів позивачем звичайним цінам на підставі статистичних даних є помилковим та таким, що не відповідає чинному законодавству. Позивач звертає увагу суду на те, що ціни, які надані Головним управлінням статистики у Сумській області у зазначених листах, не можна вважати ринковими цінами та, відповідно, звичайними цінами, оскільки розрахунок статистичних цін на продукцію здійснено без врахування фізичних, якісних характеристик сільськогосподарської продукції, року походження тощо.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.

У відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях ГУ ДФС у Сумській області проти позовних вимог заперечує і просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що в ході проведення перевірки ТОВ "Агрофірма Лан" встановлено порушення п. 189.9 ст.189 Податкового кодексу України, а саме встановлено заниження податкового зобов'язання внаслідок ліквідації основних виробничих або невиробничих засобів за самостійним рішенням платника податку на загальну суму 73233,01 грн, у тому числі за грудень 2015 року на суму 44294,82 грн, за травень 2016 року на суму 2292,68 грн, за серпень 2017 року на суму 26645,51 грн. Звертає увагу суду на те, що позивачем не було надано до перевірки висновків геодезистів щодо ссуву землі, а також підтвердження факту знищення основних засобів внаслідок дії обставин непереборної сили. Також, до податкового органу не подавалось відповідних документів про знищення, розбирання, або перетворення основних виробничих чи невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватись за первісним призначенням, висновків постійно діючої експертної комісії про непридатність основних засобів, а також самого розпорядження керівника про створення даної комісії. Так, документи, надані позивачем листом від 20.08.2018 за № 75, були отримані представниками органу ДФС, лише 27.08.2018, тобто, після закінчення перевірки, про що зроблено відповідний запис при отриманні копій документів. Крім того, вважає, що дані документи товариства не містять інформації для спростування встановленого порушення п. 189.9 ст. 189 Податкового кодексу України.

Щодо заниження бази оподаткування ПДВ внаслідок здійснення постачання самостійно виготовлених товарів/послуг нижче звичайних цін, то відповідач зазначає, що для застосування єдиного підходу при визначенні бази оподаткування операцій з постачання товарів за ціною, що має бути не нижче звичайних цін, в ході перевірки було проведено співставлення цін реалізації ТОВ "Агрофірма "Лан" з цінами реалізації сільськогосподарськими підприємствами Сумської області за даними Головного управління статистики у Сумській області. Проведеним аналізом встановлено, що договірні ціни продажу сільськогосподарських культур (кукурудзи, пшениці, сої, соняшника, ВРХ, ячменю) у перевіряємих періодах згідно податкового обліку менші від звичайних цін, тому відхилення договірних цін від звичайних підлягає оподаткуванню відповідно до вимог п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України. Вважає, що під час перевірки позивачем не надано жодного документального підтвердження та достовірних доводів, що ціни продажу сільськогосподарських культур (кукурудзи, пшениці, сої, соняшника, ячменю, ВРХ, по яким встановлено актом, що вони менше за звичайні) відповідають ринковим цінам.

У відповіді на відзив позивач наполягає на тому, що єдиним належним документальним підтвердженням факту ліквідації основних засобів, внаслідок неможливості їх використання у господарській діяльності підприємства, є саме акти на списання, які складаються та підписуються ліквідаційною комісією, що створена керівником підприємства відповідно до внутрішнього наказу. Також звертає увагу, що Методичні рекомендації № 561 не передбачають будь-якого іншого обов'язку ліквідаційної комісії окремо складати висновки про необхідність ліквідації основних засобів, окрім як акт на списання таких основних засобів. Відтак, вважає, що, зауваження ГУ ДФС у Сумській області щодо відсутності висновків ліквідаційної комісії товариства за наявності наданих ним складених актів на списання є повністю безпідставними.

Також відмічає, що розрахунок статистичних цін на продукцію здійснено відповідачем без урахування фізичних, якісних характеристик сільськогосподарської продукції, року походження. Так, на переконання позивача, ціни, які надані Головним управлінням статистики у Сумській області, не можна вважати ринковими цінами та, відповідно, звичайними цінами. Вважає, що податковий орган під час перевірки, маючи статистичну інформацію про середню ціну за період з початку року, не мав можливості визначити ринкову (звичайну) ціну у зв'язку з відсутністю необхідної інформації. За вказаних підстав визначена податковим органом звичайна ціна, на думку позивача, є помилковою.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових пояснення по суті справи.

Представник відповідача проти позову заперечувала та просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ГУ ДФС у Сумській області була проведена планова виїзна перевірка ТОВ "Агрофірма "Лан", , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2015 по 30.06.2018. За результатами проведеної перевірки складено акт документальної перевірки (далі - Акт перевірки) № 5478/18-28-14-01/30902438/71 від 28.08.2018 (а.с.26-69).

З Акта перевірки вбачається, що перевіркою було встановлено порушення: абзацу 2 п.188.1 ст.188, п.189.9. ст.189, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість по загальній декларації з ПДВ на загальну суму 466539 грн, у тому числі за липень 2015 року на суму 1782 грн, за серпень 2015 року на суму 8680 грн, за вересень 2015 року на суму 1278 грн, за жовтень 2015 року на суму 72474 грн, за листопад 2015 року на суму 14256 грн, за грудень 2015 року на суму 98692 грн, за лютий 2016 на суму 10847 грн, за березень 2016 року на суму 20862 грн, за квітень 2016 на суму 9726 грн, за травень 2016 на суму 2293 грн, за серпень 2016 року на суму 24216 грн, за листопад 2016 року на суму 920 грн, за січень 2017 року на суму 1569 грн, за лютий 2017 року на суму 1169 грн, за березень 2017 року на суму 8381 грн, за квітень 2017 року на суму 2653 грн, за травень 2017 року на суму 31101 грн, за серпень 2017 року на суму 28803 грн, за вересень 2017 року на суму 737 грн, за жовтень 2017 року на суму 24957 грн, за листопад 2017року на суму 76453 грн, за грудень 2017 року на суму 24690 грн.

У подальшому ГУ ДФС у Сумській області на підставі Акта перевірки прийнято податкове повідомлення рішення № від 21.09.2018 за платежем податок на додану вартість на суму 570096,25 грн, у т.ч. основний платіж 456077 грн, штрафна санкція 114019,25 грн (а.с.118).

05.10.2018 ТОВ "Агрофірма "Лан" направило до Державної фіскальної служби України скаргу про скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2018 щодо заниження податкового зобов'язання з ПДВ. За результатом розгляду скарги, ДФС прийняла рішення від 28.11.2018 № 38555/6/99-99-11-04-01-25, яким податкове повідомлення-рішення № від 21.09.2018 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач із висновками ГУ ДФС у Сумській області, що наведені в Акті перевірки, рішенням ДФС про результати розгляду скарги та податковим повідомленням-рішенням № від 21.09.2018 не погоджується, вважає його винесеним без урахування фактичних обставин, незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку із чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Суд, задовольняючи позовні вимоги, свою позицію обґрунтовує наступним.

У ході проведеної документальної планової виїзної перевірки відповідачем встановлено, що позивач здійснив ліквідацію за самостійним рішенням наступних виробничих основних засобів:

1. Напівпричіп міксер вагон Keenan 140 - інвентарний № 01239. Складено Акт № 5 від 02.12.2015 на списання машин обладнання та транспортних засобів. Ліквідаційна комісія в складі голови - головного інженера ОСОБА_4, та членів комісії: бухгалтера ОСОБА_5, інженера з ОП ОСОБА_6, бригадира тракторної бригади ОСОБА_7 згідно з наказом № 68 від 01.12.2015 здійснила технічний огляд виробничого основного засобу - напівпричепа міксера вагона марки Keenan 140. За результатами здійснення технічного огляду ліквідаційна комісія дійшла висновку, що напівпричіп міксер вагон Keenan 140 підлягає списанню з балансу позивача з підстав неможливості подальшого використання обладнання. Як вбачається з Акту № 5 від 02.12.2015 року, основні агрегати обладнання визнані зношеними та такими, що не підлягають відновленню, а саме: ходова частина, рама (каркас), гідравлічна система, змішувач. Результат ліквідації - металобрухт 1950 кг. Згідно з даними бухгалтерського обліку вартість обладнання дооцінено - 135939,50 грн, нарахована зносу - 73965,78 грн. Залишкова вартість - 61973, 72 грн.;

2. Трактор Т- 150 (6762СЕ) інвентарний № 18101. Складено Акт № 3 від 02.12.2015 на списання машин обладнання та транспортних засобів (форма № 56). Ліквідаційна комісія в складі голови - головного інженера ОСОБА_4 та членів комісії бухгалтера ОСОБА_5, інженера з ОП ОСОБА_6, бригадира тракторної бригади ОСОБА_7 згідно з наказом № 68 від 01.12.2015 року здійснила технічний огляд трактору Т - 150 1989 року випуску двигун № НОМЕР_2 шасі № НОМЕР_7 держ.№ НОМЕР_8 тех. НОМЕР_3. Не використовується позивачем з травня 2015 року. За результатами здійснення технічного огляду ліквідаційна комісія дійшла висновку, що зазначений Трактор Т-150 підлягає списанню з балансу позивача з підстав неможливості подальшого використання транспортного засобу. Як вбачається з Акту № 3 від 02.12.2015, основні агрегати обладнання визнані зношеними та такими, що не підлягають відновленню, а моторесурс обладнання повністю використаний, що означає досягнення обсягу напрацювання техніки до стану, коли подальша експлуатація неможлива. Результат ліквідації - металобрухт 7 800 кг. Згідно з даними бухгалтерського обліку вартість обладнання дооцінена - 56733,46 грн., нараховано зносу- 40128,16 грн. Залишкова вартість - 16605,30 грн.;

3. Трактор Т-150К інвентарний № - 18109. Складено Акт № 4 від 02.12.2015 на списання машин обладнання та транспортних засобів (форма № 56). Ліквідаційна комісія в складі голови - головного інженера ОСОБА_4, та членів комісії бухгалтера ОСОБА_5, інженера з ОП ОСОБА_6, бригадира тракторної бригади ОСОБА_7 згідно з наказом № 68 від 01.12.2015 здійснила технічний огляд трактору Т-150К 1992 рік випуску двигун № НОМЕР_4 шасі № ерж № НОМЕР_5 тех. НОМЕР_6. Не використовується позивачем з червня 2015 року. За результатами здійснення технічного огляду ліквідаційна комісія дійшла висновку, що зазначений Трактор Т-150К підлягає списанню з балансу позивача з підстав неможливості подальшого використання транспортного засобу. Як вбачається з Акту № 4 від 02.12.2015, основні агрегати обладнання визнані зношеними та такими, що не підлягають відновленню, а моторесурс обладнання повністю використаний, що означає досягнення обсягу напрацювання техніки до стану, коли подальша експлуатація неможлива. Результат ліквідації - металобрухт 6900 кг. Згідно з даними бухгалтерського обліку вартість обладнання дооцінена - 22446,74 грн., нарахована зносу - 14446,74. Залишкова вартість - 8000 грн.;

4. Сівалка СЗ-3,6 інвентарний № - 18144. Складено Акт № 6 на списання машин обладнання та транспортних засобів (форма № 56). Ліквідаційна комісія в складі голови - головного інженера ОСОБА_4, та членів комісії бухгалтера ОСОБА_5, інженера з ОП ОСОБА_6, бригадира тракторної бригади ОСОБА_7 згідно з наказом № 68 від 01.12.2015 здійснила технічний огляд сівалки С3-3,6 1989 рік випуску. Не використовується позивачем з травня 2015 року. За результатами здійснення технічного огляду ліквідаційна комісія дійшла висновку, що зазначене обладнання підлягає списанню з балансу Товариства з підстав неможливості подальшого використання. Як вбачається з Акту № 6 від 02.12.2015, основні агрегати обладнання визнані зношеними та такими, що не підлягають відновленню. Результат ліквідації - металобрухт 380 кг. Згідно з даними бухгалтерського обліку вартість обладнання дооцінена - 6018,32 грн, нараховано зносу - 3847,12 грн. Залишкова вартість - 2171,2 грн.;

5. Корівник цегляний МТФ № 1, с. Заїзд, Дт 976 Кт 103 інвентарний № 1815. Складено Акт № 2 на списання основних засобів від 29.07.2015 року. Ліквідаційна комісія в складі голови головного інженера ОСОБА_4, та членів комісії будівельника ОСОБА_8, начальника охорони ОСОБА_9, робітника ОСОБА_10, згідно з наказом № 51-1 від 29.07.2015 здійснила технічний огляд корівника цегляного МТФ № 1, с. Заїзд. За результатами здійснення технічного огляду ліквідаційна комісія дійшла висновку, що його подальше використання неможливе, а сам корівник підлягає частковій розборці. Згідно з даними бухгалтерського обліку вартість частини ліквідованого корівника склала 152715 грн, нарахованого зносу - 19991,06 грн. Залишкова вартість - 132723,94 грн.;

6. Сарай цегляний інвентарний № 00437. Складено Акт № 3 від 20.05.2016 на списання основних засобів. Ліквідаційна комісія в складі голови головного інженера та завідувача майстерні ОСОБА_11, призначена наказом № 28-1 від 20.05.2016, здійснила огляд сараю цегляного. За результатами здійснення ОСОБА_4 та членів комісії інженера з охорони праці ОСОБА_12 технічного огляду, ліквідаційна комісія дійшла висновку, що подальше використання сараю неможливе. Згідно з даними бухгалтерського обліку вартість дооцінена - 13000 грн, нараховано зносу - 1536, 57 грн. Залишкова вартість - 11463,43 грн.;

7. Силосховище МТФ Бубни інвентарний № 274. Складено Акт № 6 від 31.08.2017 на списання основних засобів. Ліквідаційна комісія, призначена наказом № 75-3 від 31.08.2017 в складі голови - головного інженера ОСОБА_4 та членів комісії інженера з охорони праці ОСОБА_12 та інженера - будівельника ОСОБА_13 За результатами здійснення технічного огляду ліквідаційна комісія дійшла висновку, що подальше використання силосховища неможливе. Як вбачається з Акту № 6 від 31.08.2017 на списання основних засобів, за висновком ліквідаційної комісії, силосховище зруйноване внаслідок зсуву ґрунту. Згідно з даними бухгалтерського обліку вартість дооцінена - 119868,11 грн, нараховано зносу - 38095,47 грн. Залишкова вартість - 81772, 64 грн.;

8. Силосховище МТФ с. Заїзд інвентарний № 18113. Складено Акт № 6 від 31.08.2017 на списання основних засобів. Ліквідаційна комісія, призначена наказом 75-4 від 31.08.2017 у складі голови - головного інженера ОСОБА_4 та членів комісії інженера-будівельника ОСОБА_14 та начальника охорони ОСОБА_15, дійшла висновку, що зазначене силосховище МТФ с. Заїзд не підлягає подальшій експлуатації. Як вбачається з Акту № 6 від 31.08.2017 на списання основних засобів, за висновком ліквідаційної комісії, силосховище зруйноване внаслідок зсуву ґрунту. Згідно з даними бухгалтерського обліку вартість дооцінена - 61087,48 грн., нараховано зносу - 9631,99 грн. Залишкова вартість - 51455,49 грн.

Примаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення в даній частині відповідач зазначив, що кожну із вищенаведених операції із самостійної ліквідації основних засобів, позивач повинен був відобразити у податковому обліку як операції із постачання основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації. Окрім того, для належного підтвердження ліквідації основних засобів з причин зсуву ґрунту, позивач, як зазначено відповідачем у Акті перевірки, повинен був надати висновки геодезистів.

У зв'язку з викладеним, відповідач зазначив, що позивачем здійснено заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість, адже кожна операція із самостійної ліквідації основних засобів є постачанням таких основних засобів, а отже:

- в грудні 2015 року за результатами проведення ліквідації основних засобів занижено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 44294,82 грн;

- в травні 2016 року за результатами проведення ліквідації основних засобів занижено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 2292,68 грн;

- в серпні 2017 року за результатами проведення ліквідації основних засобів занижено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 26645,51 грн, а всього - 73233,01 грн.

Вказані доводи відповідача суд вважає необґрунтованими, у зв'язку з наступним.

Відповідно до п. 189.9 ст. 189 ПК України, у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв'язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Отже, Податковим кодексом України встановлено виключення для нарахування ПДВ у операціях із ліквідації основних засобів за самостійним рішенням платника, - зокрема, за умови, що:

1) платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів;

2) внаслідок такого знищення, розібрання або перетворення такі основні засоби не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Як вбачається зі змісту актів на списання основних засобів, на підставі яких позивач здійснював ліквідацію, підставою для такого списання є:

- визнання ліквідаційною комісією неможливості експлуатації основного засобу за первісним призначенням внаслідок зносу основних технічних агрегатів та неможливості подальшого їх відновлення, а також повної виробітки моторесурсу (технічного показника, що характеризує довговічність двигуна) - за операціями із ліквідації тракторів Т-150 та Т-150К, Сівалки СЗ-3,6, напівпричепу міксер вагон Keenan 140, (акти на списання № 6 № 5, № 4 та № 3 від 02.12.2015 року);

- визнання ліквідаційною комісією неможливості експлуатації основного засобу за первісним призначенням внаслідок руйнування приміщень (або їх часткового руйнування) , в тому числі через зсув ґрунту та обвал землі - за операціями із ліквідації сараю цегляного, силосховиїца МТФ Бубни, силосховища МТФ Заїзд, корівника цегляного.

Зазначені висновки ліквідаційної комісії свідчать про те, що позивач був вимушений здійснити операції із ліквідації, адже внаслідок зносу, руйнування, виробітку моторесурсу, основні засоби не можуть бути відновлені та використовуватися в подальшому у його господарській діяльності. При цьому, самостійне рішення про ліквідацію основних засобів тривалого використання основних засобів за їх цільовим призначенням.

Окрім того, стосовно кожного окремого виду основного засобу, щодо якого здійснювався технічний огляд та подальша ліквідація, позивачем створювалась відповідна ліквідаційна комісія із складу осіб, компетенція яких дозволяє дослідити стан основного засобу, його головних агрегатів, можливість або неможливість його подальшого використання у господарській діяльності, доцільність та можливість ремонту або відновлення такого основного засобу.

Щодо документального підтвердження ліквідації основних засобів та неможливості їх використання за первісним призначенням, суд зазначає наступне.

Порядок ліквідації основних засобів внаслідок неможливості подальшого їх використання відповідно до первісного призначення, передбачений Методичними рекомендаціями з бухгалтерського обліку основних засобів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 30.19.2003 року № 561 (далі - Методрекомендації № 561).

Відповідно до п. 41 Методрекомендацій № 561, для визначення непридатності основних засобів до використання, можливості їх використання іншими підприємствами, організаціями та установами, неефективності або недоцільності їх поліпшення (ремонту, модернізації тощо) та оформлення відповідних первинних документів керівником підприємства створюється постійно діюча комісія.

Постійно діюча комісія:

здійснює безпосередній огляд об'єкта, що підлягає списанню;

встановлює причини невідповідності критеріям активу;

визначає осіб, з вини яких відбулося передчасне вибуття основних засобів із експлуатації, вносить пропозиції щодо їх відповідальності;

визначає можливість продажу (передачі) об'єкта іншим підприємствам, організаціям та установам або використання окремих вузлів, деталей, матеріалів, що можуть бути одержані при демонтажі, розбиранні (ліквідації) основних засобів, встановлює їх кількість і вартість;

складає і підписує акти на списання основних засобів.

В актах на списання наводяться дані, що характеризують об'єкти основних засобів: рік виготовлення або будівництва об'єкта, дата його надходження на підприємство і початок експлуатації, первісна (переоцінена) вартість об'єкта, сума нарахованого зносу, передбачений і фактичний строк корисного використання, проведені ремонти, причини вибуття тощо - п. 42 Методрекомендацій № 561.

Акти на списання основних засобів, що складені та підписані ліквідаційною комісією, яка створена на підставі відповідних наказів позивача (копії додаються до позову), є належним підтвердженням ліквідації відповідних основних засобів, неможливості їх подальшого використання за первісним призначенням, та відповідно є достатньою підставою для не нарахування зобов'язань із ПДВ за п. 189.9 ПКУ.

Окремо суд зазначає, що вищевказані акти були надані позивачем відповідачу до прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та були враховані відповідачем під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, висновки відповідача щодо донарахування ПДВ та штрафних санкцій за операціями із ліквідації позивачем основних засобів є необґрунтованими, у зв'язку з чим, оскаржуване податкове повідомлення-рішення в даній частині підлягає скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги в іншій частині, суд свою позицію обґрунтовує наступним.

Як зазначає відповідач, залишок суми донараховних зобов'язань в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні відповідач нарахував у зв'язку з тим, що вважав, що позивач занизив базу оподаткування ПДВ внаслідок здійснення постачання самостійно виготовлених товарів/послуг нижче звичайних цін, а саме: кукурудзи, пшениці, соняшника, сої, врх.

Відповідно до акту перевірки позивачем занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за лютий 2016 року - на суму 10 847 грн; за березень 2016 року- на суму 20 862 грн; за квітень 2016 року - на суму 9 726 грн; за травень 2016 року - на суму 2 293 грн; за серпень 2016 року - на суму 24 216 грн; за листопад 2016 року - на суму 920 грн; за січень 2017 року - на суму 1 569 грн; за лютий 2017 року - на суму 1 169 грн; за березень 2017 року - на суму 8 381 грн; за квітень 2017 року - на суму 2 653 грн.; за травень 2017 року - на суму 31101 грн.; за серпень 2017 року - на суму 28 803 грн; за вересень 2017 року - на суму 737 грн; за жовтень 2017 року - на суму 24 857 грн.; за листопад 2017 року - на суму 76 453 грн; за грудень 2017 року - на суму 24 690 грн.

Наведені висновки відповідач обґрунтовує здійсненням позивачем постачання власно вирощених сільськогосподарських культур нижче звичайних цін протягом періоду з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

Відповідач вважає, що найнижчими цінами реалізації сільськогосподарських культур є ціни за даними інформації Головного управління статистики у Сумській області (Роменський район). На цій підставі відповідач зазначає, що для застосування єдиного підходу при визначенні бази оподаткування операцій з постачання товарів за ціною, що має бути не нижче звичайних цін в ході перевірки було проведено співставлення цін реалізації позивачем цін реалізації сільськогосподарськими підприємствами Сумської області за даними Головного управління статистики у Сумській області.

Суд вважає, що відповідач протиправно визначив звичайну ціну реалізованої позивачем продукції виключно за даними інформації Головного управління статистики у Сумській області, у зв'язку з наступним.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

В обґрунтування свого висновку відповідач посилається на інформацію про ціни реалізації сільськогосподарської продукції сільськогосподарськими підприємствами Сумської області, що надана Головним управлінням статистики у Сумській області листами від 16.12.2016 року № 04.4-82-3561, № 04.4-82/476-18 від 13.02.2018 року, № 04.4-82/829-18 від 16.03.2018 року зазначаючи, що такі ціни є такими, що «склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів у порівняних економічних (комерційних) умовах, що міститься у загальнодоступних джерелах». Тобто за висновками Акту перевірки відповідач вважає звичайними цінами - ціни реалізації сільськогосподарської продукції сільськогосподарським підприємствами Сумської області, що наведені в листах Головного управлінням статистики у Сумській області (т.1 а.с.50).

Суд зазначає, що ціни, які надані Головним управлінням статистики у Сумській області у зазначених листах, не можна вважати звичайними цінами щодо реалізованої позивачем продукції, з огляду на наступне.

Розрахунок статистичних цін на продукцію здійснено без врахування фізичних, якісних характеристик сільськогосподарської продукції, року походження.

Визначаючи статистичні ціни на сільськогосподарську продукцію, органи державної статистики України (далі - орган Держстату), керуються Методологічними положеннями з організації державного статистичного спостереження щодо реалізації сільськогосподарської продукції сільськогосподарськими підприємствами, затвердженими Наказом Держкомстату № 114 від 11.05.2011 року (далі - Методологія № 114).

Відповідно до пп.3.2.1. п.3.2 розд.3 Методології № 114, державне статистичне спостереження щодо реалізації сільськогосподарської продукції сільськогосподарськими підприємствами органи державної статистики здійснюють за Формами №21-заг "Реалізація сільськогосподарської продукції за 20_рік" (річна) і №21-заг "Реалізація сільськогосподарської продукції за січень - 20_року" (місячна) на основі інструкції щодо їх заповнення. Ці форми заповнюються безпосередньо сільськогосподарськими товаровиробниками та надаються до органу Держстату. При цьому форма №21-заг містить лише назву коду продукції, кількість та вартість її реалізації.

У роз'ясненнях щодо форм державного статистичного спостереження форма № 21-заг (річної та місячної), затверджених Головою Державної служби статистики України 12.07.2017 року зазначається, що форми № 21-заг не вміщують даних про використання продукції власного виробництва для внутрішніх потреб підприємства (на насіння, корми тощо) та продукцію, що була спожита (використана) безпосередньо працівниками підприємства (членам їх сімей) на безоплатній основі (матеріальна допомога тощо), не включають також даних про повернення різних видів позик і обсяги продукції сільського господарства, які передані іншим підприємствам на зберігання.

Отже, Методологія № 114 безумовно доводить, що органи Держстату не можуть надати інформацію щодо ринкових цін, оскільки результатом статистичних спостережень щодо реалізації сільськогосподарської продукції, є розрахунки саме середньої ціни. Цей факт доводить, що у листах Головного управління статистики у Сумській області від 16.12.2016 р. № 04.4-82-3561, від 30.06.2017 р. № 04.4-82-1021-17, від 13.02.2018 р. № 04.4- 82/476-18 наведені середньостатистичні ціни, тобто показники розраховані методом середніх цін. Такі показники жодним чином не відображають ціни фактичних операцій з реалізації сільськогосподарської продукції в певний період.

До того ж, органи Держстату, визначаючи середні ціни, керуються лише загальними відомостями, що надаються сільськогосподарськими виробниками, не досліджуючи при цьому жодних чинників, що впливають на ціноутворення продукції зернових, а саме:

- без поділу на класи (для пшениці III класу клейковина може бути від 19 % до 22 %, для пшениці VI класу клейковина складає до 19 %);

- без врахування рівня вологості (ціна для сої, соняшника, кукурудзи залежить від їх вологості);

- без врахування рівня сміттєвої домішки, зернової домішки (кукурудза, пшениця, соя,),

- без врахування кислотного числа (для соняшника);

- без врахування рівня протеїну (для сої ),

- без врахування рівня вгодованості, віку (для ВРХ) тощо.

Тобто органи Держстату під час визначення середніх цін не враховують фактори, що суттєво впливають на фактичні (ринкові) ціни реалізації сільськогосподарської продукції.

Таким чином, використовуючи дані статистичних цін, відповідач, здійснюючи перевірку, фактично не визначив звичайну ціну, відповідно до п. 14.1.71 ст.14 ПК України, - не довів, що договірні ціни, які застосовував позивач, не відповідають рівню ринкових, а тому не є звичайними цінами.

На пропозицію суду надати докази того, що позивачем вищевказана продукція реалізовувалась нижче собівартості, представник відповідача зазначив, що вказані обставини не були встановлені під час проведення перевірки.

У зв'язку з вищевикладеним, висновки відповідача щодо здійснення постачання позивачем власно вирощеної продукції нижче звичайних цін є необґрунтованими, у зв'язку з чим, позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Окремо суд звертає увагу, щодо якості складання акту №5478/18-28-14-01/30902438/71 від 28.08.2018 (а.с.26-69), на підставі якого прийняте оскаржуване податкове повідомлення - рішення, оскільки вказаний акт має численні помилки, як технічні, так і щодо змісту встановлених порушень, які, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні були помилково перенесенні з акту перевірки іншої юридичної особи. Також представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що окрім вище досліджених судом порушень, будь-які інші порушення описані у вищевказаному акті перевірки не вплинули на визначення сум донарахувань зобов'язань в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 8551,45 грн., сплаченого відповідно до квитанції від 12.12.2018 № 629083 (а.с. 3).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лан" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області № 1 від 21.09.2018.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лан" (вул. Центральна, 23, с. Великі Бубни, Роменський район, Сумська область, 42037, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, Сумська область, 40000, ) суму судового збору в розмірі 8551,45 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 15 квітня 2019 року.

Суддя С.М. Глазько