Справа № 460/109/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2019 року м. Рівне №460/109/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Рівненській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінералагро" про арешт коштів на рахунках платника податків,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінералагро" (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд накласти арешт на кошти на рахунках платника податків.

В обґрунтування позову зазначає, що уповноваженими особами позивача здійснено виїзд 17.01.2019 о 11:10 год. на юридичну та фактичну адресу платника ТОВ «Мінералагро» Рівненська область, Рівненський район, с. Грушвиця Перша, вул. Липянська, буд. 28. За вищевказаною адресою було встановлено житловий будинок на якому розміщена вивіска з назвою товариства, а саме: ТОВ «Мінералагро» та посадової особи, а саме; директора ОСОБА_1. Посадовій особі, а саме директору ТОВ «Мінералагро» ОСОБА_1 предявлені направлення на проведення перевірки та посвідчення посадових осіб контролюючого органу. Вказані документи вручені директору підприємства, який у направленнях вчинив запис про відмову в допуску до проведення перевірки та надав пояснення про факт відмови у допуску посадових осіб до проведення перевірки. Факт не допуску до перевірки зафіксований в акті №22/17-0-14-01/38869393 від 17.01.2019. У звязку з відмовою у допуску до проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Мінералагро» та оскарженням наказу на проведення документальної планової виїзної перевірки №1604 від 29.05.2018 контролюючим органом не було проведено перевірку ТОВ «Мінералагро» у визначені цим наказом терміни. В звязку з недопуском посадових осіб органу державної фіскальної служби до проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Мінералагро», за наявності законних підстав для її проведення, керуючись пп. 94.2.3 п. 94.2. ст. 94 управління ДФС у Рівненській області прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 18.01.2019 №580/10/17-00-14-06. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду. На підставі викладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та накласти арешт на кошти платника податків.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечення зазначає, що підприємством було отримано наказ Головного управління ДФС у Рівненській області №1604 від 29.05.2018 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Мінералагро». Даний наказ контролюючого органу було оскаржено позивачем у межах справи №817/1510/18. Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 позовну заяву було залишено без розгляду. Наказом ГУ ДФС у Рівненській №144 від 16.01.2019 внесено зміни до п. 1 наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.05.2018 №1604 в частині терміну початку перевірки, а саме, дату «з 11.06.2018 року» замінити на «з 17.01.2019 року». Отже, з ІІІ кварталу 2018 року перевірку перенесено на І квартал 2019 року. Юридичною підставою для видання такого наказу відповідачем обрані положення ст. ст. 20, 75, 77, 82 Податкового кодексу України, а фактичною підставою послугувало судження про правомірність первісного наказу з приводу призначення перевірки, підтвердженого ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 по справі 817/1510/18. Однак, для проведення планової документальної перевірки є включення платника податків до плану-графіку перевірок відповідного кварталу, чого при прийнятті відповідачем наказу №144 від 16.01.2019 здійснено не було, що, в свою чергу, свідчить про порушення вимог пункту 77.1 статті 77 ПК України та, як наслідок, протиправність оскаржуваного наказу. Аналогічна позиція з приводу спірних правовідносин висвітлена Верховним Судом у постанові від 01.08.2018 року по справі №817/519/16. У звязку із чим, позивач відмовив у допуску посадових (службових) осіб ГУ ДФС у Рівненській області до проведення перевірки на підставі наказу №144 від 16.01.2019. Відповідач зазначає, що право у контролюючого органу для звернення до суду з вимогою про застосування арешту коштів на рахунку платника податків виникає, якщо: 1) у платника податків наявний податковий борг; 2) у платника податків відсутнє майно для погашення цього податкового боргу та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Проте, доказів наявності у ТОВ «Мінералагро» податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу позивачем до суду не надано, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках відповідача. Позивач у разі його недопуску платником податків до проведення перевірки, може звернутися до суду з вимогою виключно про арешт майна платника податків або ж з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Проте, податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків. Рівненським окружним адміністративним судом по справі №460/108/19 було відмовлено у відкритті провадження за заявою ГУ ДФС у Рівненській області про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна ТОВ «Мінералагро». Зважаючи на викладене, підстави для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках ТОВ «Мінералагро» відсутні. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №813/4401/16 та від 15.05.2018 року по справі №820/2312/17. Крім того, відповідач вказує, що для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках товариства, відкритих в банківських установах. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 18.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та призначено судове засідання на 12.03.2018.

Ухвалою суду від 12.03.2019 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

16.01.2019 начальником Головного управління ДФС у Рівненській області видано наказ №144 «Про внесені знесення ЗМІН до наказу Головного ДФС у Рівненській області від 29.05.2018 року №1604 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Мінералагро», », згідно з яким на підставі плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік, на підставі ст. 20, 75, 77, 82 ПК України, а також враховуючи ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року по справі №817/1510/18 наказано внести зміни до п. 1 наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.05.2018 року №1604 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Мінералагро», частині терміну початку перевірки, а саме: дату «з 11.06.2018 року» замінити на «з 17.01.2019 року» (а.с.10, 11).

17.01.2019 уповноважені особи позивача на підставі направлень від 17.01.2019 №126/17-00-14-01, №127/17-00-14-01 та №128/17-00-14-01 прибули за адресою місцезнаходження ТОВ «Мінералагро»: Рівненська область, Рівненський район, с. Грушвиця Перша, вул. Липянська, буд.28 для проведення перевірки (а.с.14-16).

Директор ТОВ «Мінералагро» ОСОБА_1 ознайомився під розпис з предявленими направленнями, вручено копію наказу №144 від 16.01.2019.

Уповноважених осіб позивача директор не допустив до проведення перевірки, про що складено акт відмови платника податків у допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Мінералагро» () від 17.01.2019 №2/17-00-14-01 (а.с.17-18).

18.01.2019 заступником начальника Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №580/10/17-00-14-06 (а.с.21).

У звязку з чим, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду про накладення арешту на кошти платника податків ТОВ «Мінералагро» .

Вирішуючи адміністративний спір по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.33 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Згідно з підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Підпунктом 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Підпунктом 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків припиняється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 у справі №460/108/19 відмовлено у відкритті провадження за заявою Головного управління ДФС у Рівненській області про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінералагро" (код 38869393), застосованого рішенням №580/10/17-00-14-06 про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 18.01.2019. Вказана ухвала набрала законної сили 21.01.2019 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79308542).

Суд зазначає, що положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

Не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об'єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов'язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв'язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках товариства, відкритих в банківських установах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.08.2018 у справі №820/3059/17.

Позивач не надав суду доказів наявності у платника податків податкового боргу та доказів відсутності у платника податків майна для погашення цього податкового боргу та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у позивача належних правових підстав для звернення до суду про накладення арешту на кошти платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінералагро", у зв'язку з чим, позовні вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінералагро" (35364, Рівненська область, Рівненський район, с. Грушвиця Перша, вул. Лип'янська, 28; ) про арешт коштів на рахунках платника податків - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 квітня 2019 року.

Суддя Щербаков В.В.