Справа № 308/9743/18
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9743/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 29 березня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 квітня 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 2422/30500/18 від 03 липня 2018 року, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 від 03.07.2018 року у справі про порушення митних правил № 2422/30500/18 визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.3 ст. 470 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Вважає, що вищевказана постанова винесена відповідачем без повного та належного дослідження всіх обставин справи та наданих ним доказів, а тому є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначає, що під час проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням без даних, а саме: АСМО «Інспетор» та ЄАІС ДФС України, було встановлено, що 31.01.2016 року о 15 год. 12 хв. через м/п «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, ОСОБА_1 ввезла на митну територію України, в митному режимі транзиту, автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Pajero», VIN:JMBMNV68W1J001547, р.н.з. Польщі GKS1H46, а також, що станом на 23.05.2018 року вказаний автомобіль не значиться вивезеним з митної території України.

На підставі вказаних обставин відповідачем було розглянуто 21.08.2018р. справу про порушення митних правил та визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил передбачених ч.3 ст. 470 МК України.

Позивач вказує, що вона ніколи не було власником автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Pajero», VIN:JMBMNV68W1J001547, р.н.з. Польщі GKS1H46 та ніколи не була уповноважена користуватись вказаним автомобілем. На думку позивача, оскаржувана постанова винесена відповідачем без зясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, зокрема, при розгляді справи працівниками Закарпатської митниці не були зясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в її діях є ознаки правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність. Звертає увагу, що 30.01.2016 р. гр ОСОБА_3,В ввіз на митну територію України в режимі транзиту з метою особистого користування автомобіль Mitsubishi» модель «Pajero», VIN:JMBMNV68W1J001547, р.н.з. Польщі GKS1H46, а 31.01.2016 р. о 14год. 47 хв. вивіз цей автомобіль з території України. Оскільки ОСОБА_1 перебувала у автомобілі Mitsubishi» модель «Pajero», VIN:JMBMNV68W1J001547, р.н.з. Польщі GKS1H46, то вона вказує, що даний автомобіль не виїзжав на територію Словацької Республіки та одразу був ввезений громадянином ОСОБА_3 на митну територію України. Під час опитування інспектора митного поста Ужгород ЗМ ДФС України ОСОБА_4 з приводу обставин митного оформлення 31.01.2016 року автомобіля Mitsubishi» модель «Pajero», VIN:JMBMNV68W1J001547, р.н.з. Польщі GKS1H46 повідомила, що документи для митного оформлення були подані особисто ОСОБА_1, однак вказане твердження позивач вважає таким, що не відповідає дійсності, так як вона ніколи не була за кордоном, а отже і могла придбати автомобіль або одержати його користування. Документи для митного оформлення ввезення на митну територію України автомобіля Mitsubishi» модель «Pajero», VIN:JMBMNV68W1J001547, р.н.з. Польщі GKS1H46 подані о 15.12 год. інспектору митного поста ОСОБА_4П громадянином ОСОБА_3, що неправомірно використав закордонний паспорт ОСОБА_1 та раніше вивозив як користувач даний автомобіль 31.01.2016 р.

Позивач в судове засідання не зявилася. Надала суду заяву відповідно до якої заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, на адресу суду подано заяву відповідно до якої проти задоволення позову заперечує з підстав наведених у відзиві, просить відмовити у його задоволенні та розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

З копії постанови в справі про порушення митних правил № 2422/30500/18 від 03.07.2018 року, винесеної заступником начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_5 21.08.2018 року у присутності позивача, вбачається, що 23.05.2018 р. о 22 год. 31 хв. У зону митного контролю ділянки «виїзд з України» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, заїхав рейсовий автобус р.н.з. Чехії 6AY29636 маршрут «Львів Ліберец» під керуванням громадянина України ОСОБА_6, де в якості пасажира слідувала гр. України ОСОБА_1

Під час проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням без даних, а саме: АСМО «Інспетор» та ЄАІС ДФС України, було встановлено, що 31.01.2016 року о 15 год. 12 хв. через м/п «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, ОСОБА_1 ввезла на митну територію України, в митному режимі транзиту, автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Pajero», VIN:JMBMNV68W1J001547, р.н.з. Польщі GKS1H46, а також, що станом на 23.05.2018 року вказаний автомобіль не значиться вивезеним з митної території України.

Даною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені порушення митних правил, передбачених частиною 3 статті 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 (пятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень України.

Конституцією України закріплено норму щодо обов'язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Нормами статей 90 та 93 МК України визначено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України.

Згідно з пунктом 57 частини 1 статті 4 Митного кодексу України "товар" - будь-яка рухома річ, у тому числі така, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Таким чином, поняття «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із постанови в справі про порушення митних правил № 2422/30500/18 від 21.08.2018 року відповідно вбачається, що позивач перевищив встановлений строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення, терміном більше, ніж на 10 діб.

Відповідно до статті 458 ч. 1 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 460 MK України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

В свою чергу, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено п.2 розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму,затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 р. №657 (Порядок № 657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні: аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище ( замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або і нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій із товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п.3 Розділу 8 Порядку № 657 залежно від характеру аварії чи обставин і непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку № 657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови неможливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Частиною 1 ст. 366 МК України встановлено, що двоканальна система - де спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах (ч.2 ст. 366 МК України): не підлягають оподаткуванню митними платежами; не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо; ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території; не підлягають письмовому декларуванню.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України (ч.б ст. 366 МК України).

Відповідно до п. 14 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються смугами руху, позначеними символами зеленого кольору ("зелений коридор"), у пункті пропуску здійснюється у спрощеному порядку, з однією зупинкою автомобільного транспортного засобу на смузі руху та, як правило, без виходу з нього водія та пасажирів. Відповідно до п. 11 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року N 451 для здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів декларант, уповноважена ним особа або перевізник подають митним органам документи в паперовій або електронній формі, що містять відомості про автомобільні транспортні засоби і товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про їх пропуск через митний кордон України.

Згідно п.1.1 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118 Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 № 1428/11708 у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник (або уповноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання);посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо. У разі ввезення громадянином-резидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Так само, не передбачено законодавством те, що митні органи перевіряють посвідчення водія. Та обставина, що позивач не має посвідчення водія не перешкоджає можливості ввезення транспортного засобу.

Так, митне оформлення транспортного засобу здійснювалось відповідно до вимог ст. 335 Митного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України №451 від 21.05.2012 року, наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118. Згаданими нормативними актами, що регулюють митну справу визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу. Тому, при оформленні зобовязання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах, власником транспортного засобу або уповноваженою особою. Подання для митного контролю посвідчення водія чинним законодавством, що регулює митну справу не передбачено. Крім цього відсутність посвідчення водія не забороняє ввозити транспортний засіб на митну територію України, оскільки особа для переміщення автомобіля може скористатись послугами іншої особи - водія.

Крім того, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обовязок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням. Отже, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі тимчасового ввезення, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом певного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Суд розглядаючи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 перевірив законність, правомірність винесення оскаржуваної постанови як в частині накладення адміністративного стягнення так і в цілому.

Так, станом на момент виявлення правопорушення автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Pajero», VIN:JMBMNV68W1J001547, р.н.з. Польщі GKS1H46, позивачем з митної території України вивезеним не був та термін перебування транспортного засобу на митній території України склав понад десяти діб. При цьому, під час виїзду з території України 23.05.2018 року документів, які б підтверджували вчинення порушення митних правил внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили позивач не надав. Разом з тим, повідомлення про неможливість вивезення автомобіля автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Pajero», VIN:JMBMNV68W1J001547, р.н.з. Польщі GKS1H46, за межі митної території України або заяви для продовження строку тимчасового ввезення зазначеного транспортного засобу позивачем до митного органу не було подано. Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не було належно виконано свій обовязок, передбачений ч. 1 ст. 192 МК України, щодо термінового повідомлення митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Що стосується допущеної описки щодо дати, зазначеної у вступній частині постанови про порушення митних правил № 2422/30500/18, то її наявність не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 МК України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Водночас, судом встановлено, що посадовою особою, якою вирішувалося питання про притягнення позивача до відповідальності, не було враховано всіх дійсних обставин вчинення вказаного правопорушення, а саме: особу правопорушника, яка раніше до відповідальності за порушення митних правил не притягувалась, про що зазначено в оскаржуваній постанові, є особою з інвалідністю ІІ групи, та ступінь її вини.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, відповідачем, при розгляді відносно позивача справи про порушення митних правил, вимоги ст. 489 МК України в повному обсязі не дотримано, зокрема в постанові відсутні відомості, які б свідчили про те, що відповідачем зясовувалося питання щодо того, чи є підстави для звільнення позивача від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

По суті правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущеного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних та превентивних дій.

Згідно з розясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому, слід враховувати мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що при винесенні оскаржуваної постанови посадова особа, уповноважена вирішувати справу, не врахувала характер та обставини вчиненого правопорушення, особу винного, що суттєво та значно зменшує ступінь її вини, а відтак, суд вважає, що оскаржувану постанову в частині накладення стягнення слід скасувати, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, щодо неї закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 241-246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил задовольнити частково.

Скасувати постанову про порушення митних правил № 2422/30500/18 від 21.08.2018 р. винесену заступником начальника Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_5 в справі про порушення митних правил з приводу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, обмежившись усним зауваженням, відповідно до ст. 22 КпАП України.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.

За умовами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7