Справа № 820/3617/13-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2019 року

Київ

справа №820/3617/13-а

адміністративне провадження №К/9901/588/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 (суддя Нуруллаєв І.С.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2013 (головуючий суддя Філатов Ю.М., судді: Водолажська Н.С., Тацій Л.В.)

у справі за позовом Державного підприємства заводу "Електроважмаш" до 1. Державної казначейської служби України в особі управління Державної казначейської служби України у місті Харкові Харківської області, 2. Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів про визнання дій протиправними та скасування суми бюджетного відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

ДП завод "Електроважмаш" звернувся до суду з позовом до ДПІ у Московському районі міста Харкова, у якому просило суд, з урахуванням уточнень, визнати протиправною бездіяльність СДПІ по роботі з великими платниками податків у місті Харкові з ненадання висновку до органу Державного казначейства України щодо здійснення бюджетного відшкодування за травень 2009 року в розмірі 471614,00грн.; стягнути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у місті Харкові Харківської області на користь ДП завод "Електроважмаш" бюджетне відшкодування ПДВ за травень 2009 року в розмірі 471614,00грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2013, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2013, позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою. У касаційній скарзі податковий орган просить скасувати постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій і залишити адміністративний позов без розгляду.

В обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач посилається на порушення судами норм процесуального права, внаслідок чого неправильно застосовані норми матеріального права. Як вважає контролюючий орган, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. На думку відповідача, позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення його права на бюджетне відшкодування 28.01.2010. Податковий орган вказує, що судами не повно з'ясовано обставини справи, що призвело до ухвалення необґрунтованих рішень.

Позивач правом подання заперечень на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 05.04.2019 судове засідання без повідомлення сторін призначено на 09.04.2019.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ДП завод «Електроважмаш» до податкового органу було подано податкову декларацію з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за травень 2009 року, згідно даних якої позивачем було заявлено суму бюджетного відшкодування у розмірі 10'047'397грн., а також заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Харкові проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2009 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувалось у лютому, березні, квітні 2009 року.

Згідно висновків акту перевірки 28.07.2009 №2473/40-027/00213121 податковим органом підтверджено відображене ДП завод «Електроважмаш» бюджетне відшкодування у сумі 10'047'397грн. Також, з метою підтвердження достовірності відомостей щодо сум ПДВ дозволеного податкового кредиту, що є підставою для нарахування бюджетного відшкодування, податковим органом проведено додатковий комплекс заходів щодо підтвердження податкового кредиту за лютий, березень та травень 2009 року.

Актом від 23.11.2009 №3885/40-027/00213121 про результати документальної невиїзної перевірки ДП завод «Електроважмаш» з питань правильності формування податкового кредиту за березень 2009 року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку по деклараціям за квітень, травень 2009 року на підставі отриманих зустрічних перевірок по взаємовідносинам з ТОВ «Джеспла» та ТОВ «Базис» були встановлені порушення податкового законодавства, а саме завищення суми ПДВ, заявленої до відшкодування за квітень 2009 року на 517111,00грн., за травень 2009 року на 482889,00грн.

На підставі акту прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.12.2009 №/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2009 року у розмірі 517111,00грн., за травень 2009 року у розмірі 482889,00грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 258555,50грн. Зазначені факти не заперечуються сторонами по справі.

Не погодившись з прийнятими рішеннями, ДП завод «Електроважмаш» розпочав процедуру судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 07.12.2009 №/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2010, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2010 позов ДП завод «Електроважмаш» задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 29.03.2012 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2010 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2010 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2012 позовні вимоги ДП завод «Електроважмаш» задоволено у повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2012 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2012 скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено ДП завод «Електроважмаш» у задоволенні позову про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування, задекларованої за квітень і травень 2009 року.

Відповідачем на час розгляду справи не подано до органу Державного казначейства України висновок щодо відшкодування з бюджету суми ПДВ у розмірі 471614грн. на користь ДП завод «Електроважмаш».

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, у своїх поясненнях представник відповідача не заперечував проти існування встановлених обставин.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій посилались на встановлені обставини щодо ненадання податковим органом Державному казначейству України висновку про відшкодування ДП завод "Електроважмаш" суми податку на додану вартість. Суди дійшли висновку, що відповідач не надав належних доказів правомірності своєї бездіяльності щодо ненадання висновку органу, який здійснює обслуговування бюджетних коштів.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено Законом України "Про податок на додану вартість".

Згідно пункту 1.8 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За змістом підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 цієї статті Закону якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Відповідно до підпункті 7.7.3 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Підпунктом 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з підпунктом 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Аналогічні за змістом положення містяться у Податковому кодексі України. Правовідносини щодо відшкодування податку на додану вартість були врегульовані до 01.01.2011 Законом України "Про податок на додану вартість", а з 01.01.2011 зазначені правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пунктів 200.2, 200.3 статті 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Приписами пункту 200.4 цієї статті ПК України передбачено, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг.

Згідно з абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 ПК України після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до пункту 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування або шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку, або шляхом оформлення (випуску) казначейського фінансового векселя (за згодою платника податків) протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи ДП завод "Електроважмаш" 03.12.1991 зареєстровано Виконавчим комітетом Харківської міської ради як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серії А01 №420686, перебуває на обліку як платник податків в СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Харкові ДПА. Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість з індивідуальним номером 93, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

19.06.2009 ДП завод «Електроважмаш» до податкового органу було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2009 року №13724, згідно даних якої позивачем було заявлено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 10'047'397грн.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 07.12.2009 №/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ, у тому числі, за травень 2009 року у розмірі 482889,00грн. та застосування штрафних санкцій.

Внаслідок судового оскарження постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2012 у справі №2а-5207/12/2070 прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування, задекларованої, у тому числі, за травень 2009 року - відмовлено.

Разом з тим, судами з'ясовано, що 28.01.2010 ДП завод "Електроважмаш" було отримано бюджетне відшкодування податку на додану вартість у розмірі 9'092'894грн.

Різниця між заявленою ДП завод "Електроважмаш" сумою бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2009 року та отриманою позивачем сумою з бюджету складає (10'047'397 - 9'092'894) = 954503грн., з яких, згідно судових рішень, позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за травень 2009 року у розмірі 482889грн.

Рішень стосовно повного або часткового проведення бюджетного відшкодування сум ПДВ чи неможливості такого відповідачем не приймались. СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Харкові ДПС не подано до органу Державного казначейства України висновок щодо відшкодування з бюджету суми ПДВ в розмірі (954503 - 482889) = 471614грн. на користь ДП завод "Електроважмаш". Вказана сума ПДВ не була відшкодована позивачеві.

Суд касаційної інстанції зазначає, що повернення з Державного бюджету України помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених податковим законодавством, є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Підпунктом 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (який діяв до 01.01.2011) встановлено строк у 1095 днів на подачу заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, з дня наступного за днем отримання права на таке відшкодування.

Судами вірно враховано, що у зв'язку зі зверненням позивача з метою оскарження податкового повідомлення-рішення, у спірних правовідносинах тривала процедура судового оскарження рішення органу податкового органу про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень, травень 2009 року. Відтак, до набрання законної сили рішенням по вказаній справі, не настала подія, з якою законодавець пов'язує виникнення у держави в особі відповідних органів державного управління обов'язку здійснити дії щодо повного відшкодування податку на додану вартість за вказаний період.

Правове регулювання спірних про відносин дає підстави вважати, що після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, яка набуває статусу узгодженої після закінчення судового розгляду, у даному випадку.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Положення Закону України "Про податок на додану вартість" надає контролюючому органу повноваження протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, провести документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Одночасно, приписи Закону зобов'язують податковий орган у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Слід також зазначити, що з моменту виникнення у платника бюджетної заборгованості настає протиправна бездіяльність податкового органу як суб'єкта владних повноважень у разі ненадання до органу казначейства відповідного висновку. Платник, у свою чергу, звертається за захистом порушених, на його думку, прав до суду.

ПК України є спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників спірних відносин, в тому числі захисту порушеного права у судовому порядку. Вказане повною мірою кореспондується із статтею 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та статтею 122 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017).

Оскільки контролюючі органи наділені правом стягнення з платників податків податковий борг та пеню на нього протягом 1095 днів то, для цілей забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою, аналогічне право на стягнення пені протягом 1095 днів повинно бути забезпечено і для платників податків.

Зі встановлених судами обставин та правового регулювання не вбачаються обґрунтованими доводи, наведені відповідачем у касаційній скарзі щодо пропуску строку звернення позивача до суду за захистом своїх прав стосовно відшкодування узгодженої суми ПДВ, оскільки набути статусу узгодженої така сума могла бути лише після судового розгляду, який розпочато, з набранням судовим рішенням законної сили.

Суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що відповідачем порушено визначене податковим законодавством право позивача на отримання такого бюджетного відшкодування. Судами обґрунтовано поставлене рішення про задоволення позовних вимог. Крім того, право на бюджетне відшкодування ПДВ в оспорюваній сумі виникло у позивача за наслідками набрання законної сили постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2012, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду про стягнення суми ПДВ 30.04.2013.

Положеннями частини п'ятої статті 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Згідно приписів частини першої статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Положення КАС України (в редакції до 15.12.2017) щодо набрання рішенням законної сили кореспондуються з нормами, що викладені в статті 255 КАС України (в чинній редакції).

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини, що підтверджуються доказами, судами попередніх інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, у яких повно відображені обставини, що мають значення для справи.

Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як визначено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Харкові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2013 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду