Справа № 640/19743/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку від 18 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку про невідповідність судді Одеського апеляційного адміністративного суду (П'ятого апеляційного адміністративного суду) ОСОБА_3 критеріям «доброчесності» та «професійної етики».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року зупинено провадження у справі № 640/19743/18 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатом розгляду конституційної скарги ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзацу другого частини першої, частини третьої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у випадку визнання неконституційними положень законодавства, що є предметом конституційної скарги, ці положення втратять чинність не раніше дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Відтак, на думку апелянта, розгляд конституційної скарги в жодному випадку на вирішення спору в межах даної справи впливу не матиме.

Крім того, апелянт наголошує, що предмет спору жодним чином не стосується рішень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, порядок оскарження яких регламентовано часnиною 3 статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402). На думку апелянта, не стосується даної справи питання наявності у ВККС України можливості ухвалювати рішення про підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами, оскільки позивач пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Також апелянт зауважує, що спірні правовідносини виникли 18.06.2018 р., натомість, рішення про проходження ним кваліфікаційного оцінювання прийнято 23.05.2018 р., тобто раніше спірних правовідносин та справи не стосується.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до п. 3 ч. 1 до ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як свідчать матеріали справи, предметом оскарження є висновок ГРД, що, на думку позивача, був прийнятий поза процедурою його кваліфікаційного оцінювання та містить необґрунтовані твердження.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 06.02.2019 р. другий сенат Конституційного Суду України на відкритій частині пленарного засіданні у формі письмового провадження розпочав розгляд справи за конституційною скаргою ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзацу другого частини першої, частини третьої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами.

Вказаними положеннями Закону передбачено:

- якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами (абзац другий частини першої);

- рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Вища кваліфікаційна комісія суддів України дійшла відповідних висновків (частина третя).

З вказаних норм прямо не вбачається, що ними регулюється питання повноважень відповідача в частині складення оскаржуваного висновку.

Натомість, судом першої інстанції не обґрунтовано також, яким чином вказані положення законодавства підлягають застосуванню до спірних правовідносин опосередковано, якщо це малося на увазі.

При цьому, судом апеляційної інстанції в межах даного спору такого взаємозв'язку не встановлено.

Крім того, за положеннями статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення регламентовано ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 р. № 2136-VIII.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки судом апеляційної інстанції не вбачається неможливості вирішення спору в період відсутності результату розгляду конституційної скарги, так само як і не має, на думку колегії суддів, впливу на правильність вирішення спору сам результат.

З огляду на це, доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції та апеляційним судом приймаються в якості належних.

У відповідності до ч. 1 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з помилковим обґрунтуванням нормами процесуального права необхідності зупинення провадження у справі, а тому наявні підстави для його скасування.

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 236, 308, 310, 312, 321, 322, 328, 353 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку від 18 червня 2018 року задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року скасувати.

Справу № 640/19743/18 направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та скарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 15.04.2019 р.)