Справа № 620/3575/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3575/18 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9 від 21.05.2018 та рішення № 9 від 21.05.2018.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасувано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9 від 21.05.2018 та рішення № 9 від 21.05.2018.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зареєстрований Бахмацьким районним управлінням юстиції Чернігівської області 25.04.2014, перебуває на податковому обліку у Прилуцькій ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області з 28.04.2014 та зареєстрований як платник ПДВ на підставі свідоцтва від 01.06.2014 № НОМЕР_1, виданого Бахмацьким відділенням Прилуцької ОДПІ.

В період з 01.01.2015 по 31.12.2017 позивач здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок 3 група).

Так, в період з 19.03.2018 по 30.03.2018, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 77.4 статті 77, статті 82 ПК України та Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до направлення на проведення документальної планової перевірки від 19.03.2018 № 624, згідно плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2018 рік, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління, податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Чернігівській області Бабак М.М. проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 28.04.2014 по 31.12.2017.

Документальною плановою виїзною перевіркою встановлено наступні порушення:

- абзацу 3 пункту 291.4 статті 291 та пункту 295.3 статті 295 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті, на 140811.00 грн.;

Донараховано єдиного податку за актом перевірки - 140811,00 грн.

- пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пункту 2 рядка 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 435 від 14.04.2015, а саме ФОП ОСОБА_3 звіти по ЄСВ за 2016- 2017 роки подано не за встановленою формою (не подано таблиця 1 для платника що перебуває на загальній системі оподаткування);

- порушення п. п. 296.1.2 п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України, абзацу 6 пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України та Порядку ведення книги обліку доходів для платників єдиного податку третьої групи які є платниками податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 579, ФОП ОСОБА_3 на перевірку не надана книга обліку доходів та витрат.

- підпункту 171.1.177 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподаткованого доходу не включена сума поворотної фінансової допомоги до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку та сума що надійшла на розрахунковий рахунок;

Всього донараховано податку на доходи фізичних осіб за актом перевірки - 152640,00 грн., в тому числі за 2017 рік - 152640,00 гри.

- пункту 49.2, підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік (граничний термін подання - 09.02.2018);

- підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: ФОП ОСОБА_3 занижено суму чистого доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини за 2017 рік на 101277,00 грн.;

Донараховано єдиного соціального внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у розмірі 22,0% - 101277,00 грн., а саме: за 2017 рік - 101277,00 грн.

- підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, а саме: ФОП ОСОБА_3 занижено суму військового збору. що підлягає сплаті до бюджету за результатами 2017 року на 12720,00 грн.

Донараховано військового збору з чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності - 12720,00 грн.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Чернігівській області складено акт перевірки № 248/13/ від 06.04.2018. (а. с.10-24)

На підставі вищезазначеного акта перевірки ГУ ДФС у Чернігівській області 21.05.2018 прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9 на суму 101277,00 грн та рішення № 9 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності. (а. с. 25-26)

Позивач, не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9 від 21.05.2018 та рішенням № 9 від 21.05.2018, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з невідповідності висновків перевірки щодо віднесення сум ПДВ та отриманої поворотної фінансової допомоги до складу доходу ФОП ОСОБА_3, та відповідно, допущення перевищення у податковому (звітному) періоді обсягу доходу, визначеного для платників ІІІ-ої групи єдиного податку, оскільки дохід позивача за період з 01.01.2016 по 30.09.2016 не перевищив 500000,00 грн., а тому, в останнього був відсутній обов'язок з 01.10.2016 переходити на сплату інших податків і зборів (на загальну систему оподаткування).

Крім того, оскільки позивач є платником єдиного податку третьої групи та відповідно, має подавати звіти по ЄСВ за 2016-2017 роки з таблиці 2 (нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування) рішення № 9 від 21.05.2018 про застосування штрафних санкцій в сумі 340,00 грн., на думку суду першої інстанції є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з п. 291.2 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

За правилами п. 291.4 ст. 291 ПК України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи-суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Отже, перебування платника податків на спрощеній системі оподаткування 3 групи приписами податкового законодавства пов'язується з умовою не перевищення обсягу доходу такого платника у 5000000,00 грн.

Приписи п. п. 1 п. 292.1 ст. 292 ПК України, визначають, що доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

При цьому, до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно з п. 292.3 ст. 292 ПК України, до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг).

Безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку.

До суми доходу платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість за звітний період також включається сума кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.

До суми доходу платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за звітний період включається вартість реалізованих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг), за які отримана попередня оплата (аванс) у період сплати інших податків і зборів, визначених цим Кодексом.

Датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Для платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, датою отримання доходу є дата списання кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності. (п. 292.6 ст. 292 ПК України)

Відповідно до п. 292.9 ст. 292 Податкового кодексу України, доходи фізичної особи - платника єдиного податку, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані згідно з цією главою, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, визначеного відповідно до розділу IV цього Кодексу.

До складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються: 1) суми податку на додану вартість; 2) суми коштів, отриманих за внутрішніми розрахунками між структурними підрозділами платника єдиного податку; 3) суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів; 4) суми коштів цільового призначення, що надійшли від Пенсійного фонду та інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, з бюджетів або державних цільових фондів, у тому числі в межах державних або місцевих програм; 5) суми коштів (аванс, передоплата), що повертаються покупцю товару (робіт, послуг) - платнику єдиного податку та/або повертаються платником єдиного податку покупцю товару (робіт, послуг), якщо таке повернення відбувається внаслідок повернення товару, розірвання договору або за листом-заявою про повернення коштів; 6) суми коштів, що надійшли як оплата товарів (робіт, послуг), реалізованих у період сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, вартість яких була включена до доходу юридичної особи при обчисленні податку на прибуток підприємств або загального оподатковуваного доходу фізичної особи - підприємця; 7) суми податку на додану вартість, що надійшли у вартості товарів (виконаних робіт, наданих послуг), відвантажених (поставлених) у період сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом; 8) суми коштів та вартість майна, внесені засновниками або учасниками платника єдиного податку до статутного капіталу такого платника; 9) суми коштів у частині надмірно сплачених податків і зборів, встановлених цим Кодексом, та суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що повертаються платнику єдиного податку з бюджетів або державних цільових фондів; 10) дивіденди, отримані платником єдиного податку - юридичною особою від інших платників податків, оподатковані в порядку, визначеному цим Кодексом. (п. 292.11 ст. 292 ПК України)

Приписи п. п. 292.13, 292.14, 292.15 ст. 292 ПК України, визначають, що дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.

Визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб'єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування.

При визначенні обсягу доходу, що дає право суб'єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування в наступному податковому (звітному) періоді, не включається дохід, отриманий як компенсація (відшкодування) за рішенням суду за будь-які попередні (звітні) періоди.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи встановив, що ФОП ОСОБА_3 є платником єдиного податку третьої групи протягом періоду, який був предметом перевірки та у період з 01.01.2016 по 30.09.2016 позивачем отримано дохід в сумі 5938740,00 грн., в тому числі ПДВ - 989790,00 грн., що свідчить про порушення позивачем абзацу 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України, тобто обсяг доходу перевищив 5000000 грн. (а. с. 15)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджено, що за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на особові рахунки позивача надійшло 5938740,00 грн., в тому числі ПДВ у сумі 938740,00 грн., а тому, згідно з п. 292.11 ст. 292 ПК України, до складу доходу позивача за період з 01.01.2016 по 30.09.2016 не має включатись сума податку на додану вартість у сумі 938740,00 грн., що було неправомірно зроблено контролюючим органом.

Крім того, між ФОП ОСОБА_3 (позичальник) та ТОВ «Гардія Фільм» (позикодавець) укладено договір № 060616/ФД від 06.06.2016 про надання тимчасової поворотної фінансової допомоги (а. с. 27-28), за умовами якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу в розмірі 500000,00 грн., яка підлягає поверненню позичальнику не пізніше 15.06.2017 року.

Зі змісту наявних у матеріалах справи квитанцій до прибуткового касового ордеру судом першої інстанції встановлено, що у період з 16.05.2017 по 27.05.2017 сума наданої за договором № 060616/ФД фінансової допомоги була повернута ТОВ «Гардія Фільм». (а. с. 29-53)

У свою чергу, відповідно до п. п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Тому, поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Таким чином, сума фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отримана та повернута платником єдиного податку протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, а відтак, за правилами п. п. 3 п. 292.11 ст. 292 ПК України, не включається до складу доходу суб'єкта підприємницької діяльності, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Посилання фіскального органу на те, що вказаних документів не було надано позивачем на запит контролюючого органу та під час проведення перевірки судовою колегією оцінюється критично з огляду на таке.

Так, в акті перевірки наявна інформація про те, що перевіркою руху коштів по банківських рахунках, наданих на перевірку станом на дату закінчення перевіряємого періоду (31.12.2017) не встановлено перерахування на банківський рахунок ТОВ «Гардія Фільм» суми тимчасової поворотної допомоги в розмірі 500000,00 грн. (а. с. 15)

ФОП ОСОБА_3 було надіслано лист від 28.03.2018 за №428/ФОП/25-01-13-09-12 щодо надання пояснень щодо факту виконання умов договору від 06.06.2016 №060616/ФД, станом на дату проведення перевірки підтверджуючих документів повернення фінансової допомоги не надано (а.с.81).

Відповідно до п. 85.6 ст. 85 ПК України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, представником контролюючого органу наголошено, що опис наданих для перевірки документів складений представником ФОП ОСОБА_3, серед яких відсутні копії квитанцій до прибуткового касового ордеру.

Разом з тим, як вірно підкреслив суд першої інстанції, суб'єктом владних повноважень не надано доказів складання акту про ненадання витребуваних документів, що, у свою чергу, свідчить про відсутність належних і допустимих доказів, які підтверджуються ненадання позивачем під час перевірки квитанцій до прибуткового касового ордеру, що підтверджують повернення отриманої поворотної фінансової допомоги.

Таким чином, в силу положень п. п. 1, 3 п. 292.11 ст. 292 Податкового кодексу України, до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються, зокрема, суми податку на додану вартість; суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що до складу доходу суб'єкта підприємницької діяльності, який перебуває на спрощеній системі оподаткування (3 група), не включаються суми податку на додану вартість, а також суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, за умови її отримання та повернення протягом 12 календарних місяців з дня її отримання.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 14, 44, 85, 291, 292 ПК України, на думку суду апеляційної інстанції, прийшов до обгрунтованого висновку, що неможливість включення до складу доходів платника єдиного податку сум податку на додану вартість та поворотної фінансової допомоги спростовує доводи контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_3 податкового законодавства (перевищення у податковому (звітному) періоді обсягу доходу, визначеного для платників ІІІ-ої групи єдиного податку), а тому, оскільки дохід ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 по 30.09.2016 не перевищив 500000,00 грн., у останнього був відсутній обов'язок з 01.10.2016 переходити на сплату інших податків і зборів (загальну систему оподаткування).

Колегія суддів вважає доречним висновок Чернігівського окружного адміністративного суду про те, що оскільки позивач є платником єдиного податку третьої групи та має подавати звіти по ЄСВ за 2016-2017 роки з таблиці 2 (нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування) рішення № 9 від 21.05.2018 про застосування штрафних санкцій в сумі 340,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Варто зазначити, що особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить саме від доведеності відповідачем правомірності прийняття спірних рішень.

Проте, Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області в апеляційній скарзі обмежилось лише посиланням на обставини, що викладені в акті перевірки, проте не зазначило та, відповідно, не обгрунтувало, у чому саме полягає неправильне застосування (порушення) судом першої інстанції норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягає застосуванню судами.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, № 4241/03 (п. 54) зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32), зокрема у п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, 4909/04 зазначив, що згідно з його усталеною практикою, що відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов