Справа № 240/6100/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 квітня 2019 року м. Житомир справа № 240/6100/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корольовського районного відділу у м.Житомирі Управління державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання оформити та видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки -,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Корольовського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною відмову Корольовського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в оформленні та видачі їй паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;
- зобовязати Корольовський районний відділ у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати їй паспорт паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 06.10.2018 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2. У зв'язку із цим у позивача виникла необхідність у зміні прізвища, з «Литвинчук» на «Чистякова», відповідно і у зміні паспорту. З цією метою позивач 27 жовтня 2018 року звернулась до Корольовського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області з відповідною заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у звязку із зміною прізвища. При цьому позивач повідомила, що вона не дає згоду на використання її персональних даних в Єдиному державному демографічному реєстрі та на присвоєння їй унікального номеру, а тому просила видати її паспорт у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, оскільки від отримання паспорту у формі ID-картки вона відмовляється. Розглянувши заяву позивача, Корольовський районний відділу у м.Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області листом від 27.10.2018 №21/22-Ч відмовив їй у видачі паспорту у формі книжечки.
Суть спірних правовідносин зводиться до того, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 року «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» Державної міграційної служби України розпочала здійснювати оформлення та видачу внутрішніх паспортів громадян України у вигляді пластикової картки (ID-картки) з відповідними характеристиками, які описані у вказаній вище постанові. Натомість, позивач аргументуючи свої вимоги вказує, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 року безконтактний електронний носій паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки містить відцифровані персональні дані, але вона у свою чергу не надає згоду на обробку персональних даних, що є обов'язковим для отримання паспорту у вигляді пластикової картки. Позивач вважає, що обробка персональних даних - порушує її особисті права, право на повагу приватного та сімейного життя, її релігійного переконання.
Вважаючи відмову Корольовського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в оформленні та видачі їй паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Ухвалою судді від 26 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.
На виконання вимог ухвали від 26 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху 29 грудня 2018 року до суду надійшла заява позивача з усуненими недоліками.
Ухвалою суду від 04 січня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
31 січня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Корольовського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області зазначив, що відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає доводи позивача необґрунтованими та безпідставними.
Таку позицію представник відповідача аргументував тим, що позивач 27.10.2018 звернулася з письмовим зверненням у вигляді заяви до Корольовського РВ з приводу обміну паспорта громадянина України. Однак, в порушення законодавчо визначеного Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 (далі - Порядок № 302), яким передбачено необхідність подання заяви встановленої форми та визначених документів, ОСОБА_1 звернулася до Корольовського РВ із заявою довільної форми, за змістом якої повідомила про укладення шлюбу, у звязку з чим виникла необхідність обміну паспорта, та просила видати їй паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки. Крім того, до заяви не були додані необхідні документи. У звязку з цим, вказана заява позивача була розглянута у порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР. За результатами розгляду відповідачем надано відповідь від 27.10.2018 за вих. №21/22-4 з розясненнями вимог законодавства щодо порядку оформлення паспорта громадянина України із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, а також прав та обовязків осіб, на імя яких видані такі документи. Таким чином, відповідач вважає, що переписка із позивачем з роз'ясненням порядку отримання паспорта згідно приписів Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-УІ та постанови Кабінету Міністрів України № 302 у формі листів не може розцінюватися як відмова відповідача в оформленні та видачі паспорта у формі книжечки, а саме звернення у довільній формі із письмовою заявою про обмін паспорта громадянина України на паспорт у формі паспортної книжечки, здійснене не в установленому законодавством порядку, не є підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у вигляді книжечки.
Крім того, у відзиві зазначається, що позивач дійшла невірного висновку про можливість вибору форми паспорта громадянина України між карткою та паспортною книжечкою, оскільки з 1 листопада 2016 року і до сьогодні (зокрема, й на дату звернення позивачки щодо оформлення їй паспорта) правове регулювання спірних відносин є таким, що для оформлення паспорта громадянина України в іншій формі, ніж ID-картки, відповідно до Закону України від 20.11.2012 № 5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", вже немає законних підстав. Натомість, альтернативи такій формі паспорта громадянина України як ID-картки з безконтактним електронним носієм інформації ні Закон № 5492-VI, ні урядові нормативно-правові акти, прийняті на його виконання, не передбачають. Так само не передбачено винятків із загального для всіх громадян України, які звернулися за виготовленням паспорта громадянина України, обов'язку отримати цей документ у встановленому порядку та встановленій формі. З огляду на зазначене, Корольовський районний відділу у м.Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області просить відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.31-47).
06 лютого 2019 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначила, що доводи відповідача зводяться лише до формального виконання вимог Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Водночас, на думку позивача, існує фактична можливість застосування іншого законодавства про оформлення та видачу паспорта у вигляді книжечки, зокрема, Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХП. Вказане Положення має силу Закону і підлягає застосуванню.
Також ОСОБА_1 вказує, що відповідач невірно трактує Закон України №1474-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» та застосовує ті його положення, які не мають бути застосованими при вирішенні спірних відносин. Позивач наголошує, що даний Закон не містить жодної норми, на підставі якої територіальні підрозділи мали б повноваження відмовити у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки. Навпаки, підпунктом 30 п.1 Розділу І Закону №1474-VІІІ до Закону про ЄДДР внесено нову правову норму (п.3 Розділу V Перехідних Положень), відповідно до якої встановлено, що за оформлення, видачу, обмін (замість втрачених чи викрадених) документів, передбачених цим Законом у формі книжечки, державне мито не стягується. Отже, позивач наголошує, що у Перехідних положеннях Закону №1474-VIII однозначно йдеться про паспорт громадянина України у формі книжечки, а тому відповідач вже давно повинен був зробити висновок, що законодавством виготовлення паспорта громадянина України може бути як у формі картки, так і у формі книжечки відповідно до Закону України про ЄДДР із змінами, внесеними Законом №1474-VІІІ, Закону України від 18.01.2001 №2235-ІІІ «Про громадянство», постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїду за кордон».
З приводу доводів відповідача, що звернення із письмовою заявою у довільній формі без надання належних документів, суперечить чинному законодавству, зокрема, наказу МВС України №320 від 13.04.2012, позивач зазначила, що позивачем по зразковій справі №806/3265/17 також подавалася заява до відділу ДМС України про оформлення та видачу паспорта, не за формою, встановленою наказом МВС України №302 від 13.04.2012, до неї не додавались ні документ про народження, ні її паспорт, ні фотокартки, але ОСОБА_3 Верховного Суду у рішенні від 19.09.2018 по зразковій справі №806/3265/17 дійшла висновку, що для належного захисту порушених прав позивача слід зобов'язати відповідний відділ УДМС оформити та видати особам паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ» (а.с.71-76).
13 лютого 2019 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач зазначив, що позивач у своїй відповіді на відзив не наводить будь-яких нових аргументів щодо порушених, на її думку, прав. При цьому, вона на свій лад (розсуд) тлумачить Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VІ, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» від 14.07.2014 № 1474-VІІІ, Положення про паспорт громадянина України, затверджене Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (а.с.78-81).
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 06 жовтня 2018 року уклала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №175412 (а.с.11). У зв'язку із цим у позивача виникла необхідність у зміні прізвища, з «Литвинчук» на «Чистякова», відповідно і у зміні паспорту.
27 жовтня 2018 року позивач звернулась до Корольовського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у звязку із зміною прізвища виключно у формі книжечки без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Розглянувши заяву позивача, Корольовський районний відділу у м.Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області листом від 27.10.2018 №21/22-Ч відмовив ОСОБА_1 у видачі паспорту у формі книжечки з посиланнями на можливість видачі лише паспорта у формі ID-картки.
Не погоджуючись із відмовою відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу оформлення та видачі паспорту громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року .
Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що 19 вересня 2018 року ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду ухвалено рішення у зразковій справі №806/3265/17.
ОСОБА_3 Верховного Суду, ухвалюючи вказане рішення, зазначила, що ознаками типової справи є:
- позивач - фізична особа, який територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ;
- відповідач територіальні органи ДМС України;
- предмет спору вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у звязку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобовязання відповідача видати позивачеві паспорт громадянина України у формі книжечки, у звязку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Згідно із п. 21 ст. 4 КАС України типові адміністративні справи адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий субєкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявленого аналогічні вимоги.
Таким чином, враховуючи предмет спору у цій справі та предмет спору у справі, яку розглянуто Верховним Судом як зразкову, суд дійшов висновку про те, що вказана справа є типовою справою по відношенню до справи №806/3265/17-а.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, з урахуванням висновків Верховного Суду, які зроблені під час розгляду зразкової справи №806/3265/17-а, суд зазначає наступне.
Так, правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи визначає Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".
Відповідно до ч. 1 ст. 13 вказаного Закону документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України (...).
Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч. 1 ст. 21 Закону).
Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв'язку з неможливістю їх реалізації.
Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України (...) містить безконтактний електронний носій.
Відповідно до п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України від 26.06.1992 № 2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок.
Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна"; нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт"; На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України".
На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім'я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п'ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев'ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев'ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резусфактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.
Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.
За змістом п. 2 цієї Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII;
з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (п. 3 Постанови № 302).
Пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: (...) біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.
Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразка містить відцифровані персональні данні особи.
З матеріалів справи встановлено, що позивач, звертаючись до Корольовського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області із заявою про видачу паспорта у формі книжечки, відмовився від отримання паспорту з безконтактним електронним носієм, оскільки такий носій містить персональні дані, від обробки яких вона відмовляється.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних", мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.
Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 Закону).
Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 вказаного Закону).
Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб'єкта персональних даних.
Законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює не якість закону та порушення конституційних прав такої особи.
Як зазначила ОСОБА_3 Верховного Суду у рішенні по зразковій справі, реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.
У ст. 8 Конвенції про захист осіб у зв'язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06.07.2010 року № 2438-VI, зазначено: "Будь-якій особі надається можливість: а) з'ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; с) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції.
Отже, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що норми Закону №5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім'я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 ОСОБА_3 України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім'я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.
Варто зауважити, що будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
Крім того, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.
Суд зазначає, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ОСОБА_3 Верховного Суду від 19.09.2018 по зразковій справі № Пз/9901/2/18 (806/3265/17), а відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Разом з тим, суд критично оцінює твердження представника відповідача, що Корольовським районним відділом у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області не приймалось рішення про відмову у видачі позивачу паспорта громадянина України в формі книжечки, а заява ОСОБА_1, яка надійшла до відповідача 27.10.2018, була розглянута Корольовським районним відділом у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області як звернення в порядку та у межах строку визначеного ЗУ «Про звернення громадян» та 27.10.2018 позивачу надано письмову відповідь на його заяву з відповідними роз'ясненнями щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України.
Дійсно у листі від 27.10.2018 № 21/22-Ч такі роз'яснення наявні, але у цій відповіді відповідач серед іншого повідомив ОСОБА_1 про те, що в Корольовського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області відсутні законні підстави для оформлення та видачі їй паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, що обґрунтовано розцінене позивачем як відмова у оформленні і видачі паспорту у формі паспортної книжечки, оскільки саме із заявою про видачу їй паспорта позивач зверталась до відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною відмови Корольовського районного відділу у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в оформленні та видачі їй паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зобовязання Корольовський районний відділ у м.Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати позивачу паспорт паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки. Оформлення та видача паспорту у вигляді паспортної книжечки (на паперових носіях) є дискрецією ГУ ДМС в основі якої є повне та об'єктивне дослідження документів наданих особою для оформлення вказаного паспорту.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин щодо наявності у позивача права на отримання паспорту громадянина України у вигляді паспортної книжечки (на паперових носіях) у відповідача не має права діяти на власний розсуд, а саме оформлювати або не оформлювати паспорт у вигляді паспортної книжечки.
Проте вказаний обов'язок відповідач повинен виконати при наявності відповідних документів, надання яких встановлено законодавством.
Так, п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 року, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта визначені документи, які необхідні для оформлення паспорту, зокрема, до заяви подаються свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України); документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи; документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати; особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто та ін.
При цьому необхідно врахувати, що відповідно до Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України № 320 від 13.04.2012 року, який втратив чинність, щодо видачі паспорту у вигляді паспортної книжечки необхідно подати: заяву про видачу паспорта; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см (фотокартки, що подаються для оформлення паспорта, мають бути виконані з одного негатива, із зображенням обличчя виключно анфас, без головного убору, виготовленими на тонкому білому або кольоровому фотопапері без кутика; для громадян, які постійно носять окуляри, обов'язкове фотографування в окулярах); платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або копію документа про звільнення від сплати державного мита; довідку про реєстрацію особи громадянином України або свідоцтво про належність до громадянства України, а в необхідних випадках - інші документи, визначені статтею 5 Закону України «Про громадянство України» (за необхідності). Оригінали документів повертаються особі після прийняття заяви до розгляду.
Таким чином, умовою для оформлення і видачі паспорту громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки (на паперових носіях) позивачу є подання відповідних документів та при їх наявності відповідач зобов'язаний оформити та видати паспорт у вигляді паспортної книжечки.
Разом з тим, під час розгляду справи позивачем не було підтверджено обставини, що під час звернення до відповідача із заявою про видачу паспорту у формі книжечки, нею до заяви були додані всі необхідні документи.
З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги про зобов'язання Корольовський районний відділ у м. Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ підлягають частковому задоволенню шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо оформлення та видачі їй паспорту громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, з урахуванням встановлено даним рішенням суду права позивача на отримання паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ та з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом у даному рішенні.
Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З наявної у матеріалах справи квитанції від 11.12.2018 вбачається, що позивачем під час звернення з даним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн.
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача - Корольовського районного відділу у м.Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача витрат зі сплати судового збору в розмірі 352,40 гривень.
Однак, у звязку з тим, що Корольовський районний відділу у м.Житомирі Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області не має статусу юридичної особи, а є лише структурним підрозділом Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, то судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача з Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович