Справа № 295/10382/18
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/10382/18

Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

16 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року (головуючий суддя Семенюк М.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині ненадання йому інформації на заяву від 25.06.2018 року;

- зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надати інформацію на заяву від 25.06.2018 року;

- скасувати неправомірну постанову від 20 липня 2018 року старшого державного виконавця Дідківського А.С. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Житомирській області про закінчення виконавчого провадження ВП 56685788 та відновити виконавче провадження.

Підставою звернення позивача з даним позовом до суду слугував факт бездіяльності відповідача щодо надання йому інформації про хід виконавчого провадження ВП № 56685788 з примусового виконання виконавчого листа від 20.02.2018 року № 806/293/17. Окрім того, заперечуючи правомірність винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 56685788, позивач вважає, що фактично рішення Житомирського окружного суду від 20.02.2018 року у справі №806/293/17, стосовно виконання якого і відкривалось виконавче провадження ВП № 56685788, є не виконаним.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на наявність порушень норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами, аналогічними позовній заяві.

Водночас з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про витребування доказів, а саме оригіналів та належним чином засвідчених копій матеріалів виконавчого провадження ВП №56685788, яке судом апеляційної інстанції залишено без задоволення через наявність всіх вказаних матеріалів у справі.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

На підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Житомирським окружним адміністративним судом 15.06.2017 року видано виконавчий лист № 777/17 по справі № 806/293/17, яким зобов'язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати ОСОБА_2 відповідь на його звернення від 23.12.2016 року.

25.06.2018 року позивач звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з відповідною заявою про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року по справі № 806/293/17, в якій просив відкрити виконавче провадження, сповістити його та надіслати йому постанову про відкриття виконавчого провадження, надати інформацію про хід виконавчого провадження та витребувати у боржника, Головного управління національної поліції в Житомирський області, копії документів відповідно рішення суду.

Постановою державного виконавця від 02.07.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 56685788 з примусового виконання виконавчого листа № 777/17 по справі № 806/293/17 від 15.06.2017 року та надано боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Постанову про відкриття виконавчого провадження для відома було направлено стягувачу та для виконання - боржнику, що підтверджується копією супровідного листа від 02.07.2018 №3.2/8534.

10.07.2018 року до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від Головного управління Національної поліції Житомирській області надійшов лист від 10.07.2018 року № 89/26/01-2018, в якому повідомлялось, що на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 року у справі № 806/293/17 Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області листом від 16.05.2017 № 974/18/01-2017 було надано відповідь на звернення ОСОБА_2 від 23.12.2016 року. Також, Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області надано докази отримання позивачем вказаної відповіді, що мало місце 20.05.2017 року.

У зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, державний виконавець, керуючись п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" прийняв 20.07.2018 року постанову про закінчення виконавчого провадження, яку було направлено на адресу стягувача і боржника у встановленому законом порядку, що підтверджується копією супровідного листа від 20.07.2018 №3.2/9243.

Позивач не погоджуючись з фактом закінчення виконавчого провадження ВП № 56685788 та стверджуючи про бездіяльність відповідача щодо ненадання йому інформації про хід виконавчого провадження, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов висновку, що державним виконавцем при винесенні постанови від 20.07.2018 року про закінчення виконавчого провадження було враховано всі обставини та були дотримані вимоги чинного законодавства, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання оскаржуваної постанови неправомірною та її скасування. Також суд першої інстанції не віднайшов підстав для визнання неправомірною бездіяльності Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині ненадання позивачу інформації на заяву від 25.06.2018 року, оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що інформація про хід виконавчого провадження надавалась позивачу шляхом направлення на його адресу постанов про відкриття виконавчого провадження та про закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів надаючи правову оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі -Закон) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За нормами ч.1 ст.28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на неправомірність постанови від 20.07.2018 року про закінчення виконавчого провадження та безпідставне ненадання відповідачем відповіді на його звернення від 25.06.2018 року.

Даючи правову оцінку доводам апелянта, судом апеляційної інстанції встановлено, що судове рішення у справі №806/293/17 від 20.02.2017 набрало законної сили 16.05.2017 року.

Як вбачається з копії листа Головного управління Національної поліції Житомирській області від 10.07.2018 року № 89/26/01-2018, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 у справі №806/293/17 ГУ НП в Житомирській області листом №974/18/01-2017 від 16.05.2017 року було надано відповідь на звернення ОСОБА_2 від 23.12.2016 року і у відповідності до інформації, отриманої на офіційному сайті підприємства "Укрпошта", заявником надіслана відповідь отримана 20.05.2017 року особисто.

Таким чином, встановлені обставини свідчать про виконання Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області рішення суду у справі №806/293/17, ще до звернення його до примусового виконання та відкриття виконавчого провадження, а тому, посилання позивача на неправомірність постанови від 20.07.2018 про закінчення виконавчого провадження ВП №56685788 є безпідставними.

Щодо вимог про визнання неправомірною бездіяльності Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині ненадання позивачу інформації на заяву від 25.06.2018 року та зобов'язання її надати, то судова колегія зазначає наступне.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що інформація про хід виконавчого провадження надавалась позивачу у відповідності до Закону шляхом направлення на його адресу постанов про відкриття виконавчого провадження та про закінчення виконавчого провадження, отримання яких позивачем не заперечується і підтверджується змістом позову та доданими до нього документами (постановою від 02.07.2018 та супровідним листом до неї, постановою від 20.07.2018).

Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права на звернення регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно положень статті 3 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

При цьому, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 5 вищевказаного Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Положеннями статті 15 Закону № 393/96-ВР встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно зі статтею 19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Наказом Міністерства юстиції України від 15.02.2017 року № 388/5 затверджено Порядок розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління (далі Порядок № 388/5).

Приписами пункту 6 розділу ІІІ Порядку № 388/5 визначено, що розгляд звернень, запитів на отримання публічної інформації структурними підрозділами апарату Міністерства юстиції України, органу, установи юстиції згідно з резолюцією спрямовується на об'єктивне та своєчасне вирішення порушених заявниками питань, перевірку викладених фактів, прийняття рішення відповідно до чинного законодавства, забезпечення його виконання та інформування заявників про результати розгляду.

Обов'язковість надання відповіді заявнику за результатами розгляду його звернення органом, який його отримав, закріплено в пунктом 7 розділу ІІІ Порядку №388/5.

Строки розгляду звернень громадян та запитів на отримання публічної інформації урегульовано розділом ІV Порядку №388/5.

Зокрема, звернення громадян розглядаються та вирішуються у строк не більше одного місяця з дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх надходження.

Якщо в місячний строк вирішити порушені у зверненні питання неможливо, за рішенням керівництва Міністерства юстиції України, органу, установи юстиції встановлюється необхідний строк для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення, до завершення раніше визначеного строку виконання.

Загальний строк вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу строк розгляду звернення може бути скорочено.

Відповідь на запит на отримання публічної інформації надається не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як передбачено ст.18 Закону № 393/96-ВР, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, крім іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Отже, відповідно до чинного законодавства, органи державної влади, зокрема органи та установи юстиції зобов'язані повідомити письмово громадянина про результати розгляду його звернення та суть прийнятого за ним рішення - надати обґрунтовану, повну, та по суті звернення відповідь у встановлений законодавством строк з повідомленням про розгляд звернення із зазначенням норм, що були порушені, конкретних дій, які повинні бути вчинені, і ким.

Виходячи з аналізу положень чинного законодавства та досліджених матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем при наданні позивачеві відповіді на його заяву від 25.06.2018 року шляхом надіслання постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження, не було дотримано вимог ст.18 вказаного Закону, в частині забезпечення отримання заявником відповідей на свої звернення.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції не було надано оцінки змісту поданої позивачем заяви від 25.06.2018 року, де заявник, окрім іншого, просив надати інформацію про хід виконавчого провадження, що відповідачем виконано не було.

Таким чином, вказане спростовує як твердження відповідача, так і висновки суду першої інстанції, щодо надання позивачу інформації про хід виконавчого провадження у відповідності до Закону, внаслідок чого наявні підстави для задоволення вимог позивача щодо визнання неправомірною бездіяльності Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині ненадання позивачу інформації на заяву від 25.06.2018 року та зобов'язання її надати.

Щодо інших доводів апелянта, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, досліджені судом докази та нормативно-правове обґрунтування спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає частковому скасуванню з підстав, визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування постанови, скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, яка полягає у ненаданні ОСОБА_2 інформації на заяву від 25.06.2018 року та зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надати ОСОБА_2 інформацію на заяву від 25.06.2018 року.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, яка полягає в ненаданні ОСОБА_2 інформації на заяву від 25.06.2018 року.

Зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надати ОСОБА_2 інформацію на заяву від 25.06.2018 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 квітня 2019 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.