Справа № 815/2172/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2019 року

Київ

справа №815/2172/15

адміністративне провадження №К/9901/12624/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду в складі судді Марин П.П. від 30.09.2015 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Косцової І.П., Турецької І.О. від 11.02.2016 у справі №815/2172/15 за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" Тимошенка Костянтина Володимировича, треті особи: ОСОБА_5, Одеська обласна дирекція ПАТ "Міський комерційний банк" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенка К.В. щодо не включення його у перелік вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язати Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» включити його до переліку вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити його в Реєстр вкладників, які мають право на отримання відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Міський комерційний банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування касаційної скарги вказує, що позивач на підставі договору дарування від 05.09.2014 року набув право власності на частку вкладу, а саме, грошові кошти в сумі 200 000 грн., які були внесені ОСОБА_5 на рахунок НОМЕР_1, відкритий у ПАТ «Міський комерційний банк» на підставі договору банківського вкладу на вимогу № 2620/12/197000 від 01.07.2014. Проте, незважаючи на його неодноразові звернення, Банк без будь-яких підстав не відкрив відповідний рахунок на його ім'я як правонаступника, а Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенко К.В. протиправно не включив його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що призвело до порушення його права власності на грошові кошти.

Відзиву на касаційну скаргу відповідачами до суду не подано.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що 10.09.2013 між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_5 укладено договір строкового банківського вкладу №2630/12/131125 "Ваш святковий" (далі - Договір №1), на виконання умов якого вкладник ОСОБА_5 10.09.2013 року вніс 10 000 (десять тисяч) доларів США на строковий депозитний рахунок НОМЕР_2. В подальшому, 25.09.2013 року на підставі п. 1.4. частини 2 цього Договору ОСОБА_5 вніс на строковий депозитний рахунок НОМЕР_2 ще 90 000 (дев'яносто тисяч) доларів СІША для поповнення депозиту.

01.07.2014 між цими ж сторонами укладено договір банківського вкладу на вимогу № 2620/12/197000 (далі Договір № 2), за умовами якого банк відкрив на ім'я вкладника депозитний рахунок НОМЕР_1.

08.08.2014 між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду до Договору №1 строкового банківського вкладу 2630/12/131125 "Сонячний етюд", відповідно до якої п.п. 1.3, 1.7 ч. 2 Договору вкладу № 1 викладено в новій редакції, зокрема, зазначено, що в день закінчення строку дії Договору вклад повертається вкладнику шляхом перерахування суми вкладу на депозитний рахунок вкладника НОМЕР_1, відкритий в ПАТ «Міський комерційний банк», повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється банком шляхом безготівкового перерахування на власний рахунок вкладника НОМЕР_1.

11.08.2014 вклад ОСОБА_5 за договором строкового банківського вкладу №2630/12/131125 "Ваш святковий" від 10.09.2013 року у розмірі 100 000 доларів США в повному обсязі був перерахований банком на депозитний рахунок вкладника ОСОБА_5 НОМЕР_1.

Судами також встановлено, що на підставі договору дарування грошових коштів від 05.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крикливою О.М. за реєстровим № 2509, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 частку вкладу з рахунку в банку НОМЕР_1 у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн., що згідно офіційного курсу НБУ на дату укладення договору складає 15 963,38 доларів США.

Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що цей договір є підставою для звернення сторонами до ПАТ «Міський комерційний банк» з метою оформлення переходу права власності на частку вкладу за цим договором на ім'я ОСОБА_2

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №732 ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 124 від 20.11.2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Міський комерційний банк» Рязанцева Андрія Вікторовича, якого в подальшому замінено на Чернявську О.С.

29.11.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк» Рязанцева A.B., Голови НБУ Гонтаревої В.О. із заявою щодо включення його до списку вкладників для отримання грошових коштів, що формується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі договору дарування від 05.09.2014 року.

Листом від 22.12.2014 року № 21-036/16986/14 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив ОСОБА_2, що оскільки на нього рахунок у Банку не відкривався, він не є вкладником Банку, отже відсутні правові підстави для його включення до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування грошових коштів.

Вважаючи, що через невнесення його даних до Переліку та реєстру вкладників, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, відповідачі порушили його право власності на грошові кошти, отримані в дар від ОСОБА_5, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди покликались на те, що вкладником у розумінні статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є ОСОБА_5, так як позивач не укладав договір банківського вкладу, а лише набув право вимоги на кошти за вкладом згідно договору дарування від 18.11.2014. Таким чином, положення абзацу 1 частини 1 статті 26 вищезазначеного Закону" не поширюються на позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Отже, Закон № 4452-VI пов'язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу (рахунку) за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Тобто однією з умов виникнення у фізичної особи права на отримання відшкодування коштів за рахунок ФГВФО є наявність на дату прийняття Національним Банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних відкритого банківського рахунку (вкладу) відповідно до договору, укладеного між банком та фізичною особою.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частиною першою статті 2 Закону № 4452-VI вклад визначено, як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 частиною першою статті 2 Закону № 4452-VI передбачено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з положеннями частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, вкладні (депозитні) рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів. При цьому, вкладником вважається саме та особа, яка має відкритий на своє ім'я рахунок у банку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, за умовами договору вкладу № №2630/12/131125 від10.09.2013, укладеного між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_5., банк відкрив депозитний рахунок НОМЕР_1, тобто, саме ОСОБА_5 є вкладником банку у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI.

Стосовно позивача судами попередніх інстанцій встановлено відсутність відкритого на його ім'я банківського рахунку у ПАТ «Міський комерційний банк», а укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 договір дарування від 05.09.2014 не є підставою для автоматичного віднесення позивача до вкладників банку, оскільки цьому має передувати процедура укладення договору банківського вкладу між банком та ОСОБА_2 з подальшим переведення на відкритий рахунок грошових коштів згідно вказаного договору.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що ОСОБА_2 не є вкладником банку у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI, відтак, положення абзацу 1 частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на неї не поширюються, тобто позивач не є тією особою, яка набула право на відшкодування суми коштів за рахунок ФГВФО, тобто відсутні правові підстави для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Міський комерційний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду