Справа № 826/10841/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 квітня 2019 року № 826/10841/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України

до Шевченківському районного відділу державної виконавчої служби м.Києва

Головного територіального управління юстиції у м.Києві

про визнання дій протиправними та скасування рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (надалі також - Держархбудінспекція, позивач) звернулась в суд з позовною заявою до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві (надалі також - Шевченківський ВДВС, відповідач) про визнання дій старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бойко М.Д. під час винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19.06.2017 такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження»; скасування винесене старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного управління юстиції у м.Києві Бойко М.Д. повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19.06.2017 з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.03.2012 №64/12.

Ухвалою від 26.10.2017 позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.9 ч.14 ст.155 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017, ухвалу ОАСК від 26.10.2017 скасовано та направлено на продовження розгляду, у зв'язку із встановленням поважності причин пропуску звернення Держархбудінспекції до суду.

Ухвалою від 29.01.2018 справу прийнято до провадження судді Смолія І.В. та призначено до судового розгляду.

Відповідач скористався своїм правом та 15.02.2018 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) подав відзив на позовну заяву в якому просив суд у задоволенні позову відмовити у зв'язку із відсутністю протиправних діянь з боку Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

В судове засіданні 20.02.2018 представник позивача не з'явився, подав клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності в порядку письмового провадження, представники відповідача до суду не прибув, у зв'язку із чим, на підставі ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Згідно з ч.3 ст.241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

29.03.2012 заступником начальника Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві Алєксєєнко І.О. винесено постанову №64/12 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (надалі також - Постанова №64/12), відповідно до якої, ПП «М-Буд» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.1 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 10 730,00 грн.

04.05.2017 Департаментом Держаної архітектурно - будівельної інспекції України до Шевченківського ВДВС подано заяву про примусове виконання постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.03.2012 №64/12.

19.06.2017 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бойко М.Д. за результатами розгляду заяви позивача щодо примусового виконання Постанови №64/12 прийнято повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Оскаржуване повідомлення прийняте на підставі п.6 ч.4 ст.4 «Про виконавче провадження» та обґрунтоване тим, що заява про примусове виконання подана департаментом Держаної архітектурно - будівельної інспекції України в місті Києві (), а стягувачем за виконавчим документом є Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві (); крім того вказано на відсутність рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження у зв'язку з чим у державного виконавця відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження.

Позивач, вважаючи протиправним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19.06.2017, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі також - Закон №1404-VIII), Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 №208/94-ВР (надалі також - Закон №208/94-ВР).

Згідно з п.7 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема як рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно ч.ч.1,3 ст.4 Закону №208/94-ВР постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами, визначеними у частині другій статті 3 цього Закону, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку. У разі несплати штрафу в зазначений строк другий примірник постанови надсилається органу державної виконавчої служби для виконання постанови в примусовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З аналізу вказаної правової норми вбачається, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Підставою повернення виконавчого листа без виконання державним виконавцем вказано - пред'явлення виконавчого документа не уповноваженою особою.

З матеріалів справи, судом встановлено, що стягувачем в межах даного виконавчого провадження є Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в м.Києві.

При цьому з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що 03.04.2015 припинено діяльність Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м.Києві ().

У свою чергу, заяву про примусове виконання постанови №64/12 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м.Києві подано Департаментом Держаної архітектурно - будівельної інспекції України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №150 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно - будівельної інспекції», ліквідовано як юридичних осіб публічного права територіальні органи Державної архітектурно - будівельної інспекції за переліком, згідно з додатком, у тому числі, Інспекцію державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві та прийнято пропозицію Державної архітектурно - будівельної інспекції щодо утворення її територіальних органів, як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до наказу Державної архітектурно - будівельної інспекції України від 10.10.2014 №272 «Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції», Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у м.Києві забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утвореного як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно - будівельної інспекції, покладених на нього Положенням про Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у м.Києві, затвердженого наказом від 01.10.2014 №225, на території міста Києва з 10.10.2014.

З наведеного вбачається, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є функціональним правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про що і було подано докази відповідачу разом із Постановою №64/12 та заявою про її примусове виконання.

Однак, вищевказані обставини не прийняті відповідачем до уваги, крім того ним не надано жодного обґрунтування щодо неможливості застосування положень ч.5 ст.15 Закону №1404-VIII, якою передбачено заміну сторони на її правонаступника.

Крім того, наведене у повідомленні про повернення виконавчого документа обґрунтування, а саме те, що до виконавчого документа не додано рішення суду про заміну сторони, не ґрунтуються на нормах законодавства, оскільки на момент звернення позивача із вказаною постановою до виконання та складання відповідачем спірного повідомлення, ст.264 Розділу V «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, було передбачено можливість заміни сторони виконавчого провадження з виконання судового рішення, а не постанови про накладення штрафу, винесеної відповідним суб'єктом владних повноважень в досудовому порядку. Тому, позивач не мав можливості надати відповідачу рішення суду, про яке органом ДВС вказано у спірному повідомленні про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ст.244 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5- 11, 19, 72-77, 90, 139, 241- 246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26; ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бойко М.Д. під час винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19.06.2017.

3. Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа без виконання до виконання від 19.06.2017 з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.03.2012 №64/12.

4. Стягнути на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26; ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3200,00 грн. (три тисячі двісті тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 110, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій