Справа № 160/2505/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Справа № 160/2505/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
19.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просить визнати протиправним рішення № 10 від 21.01.2019 року ГУ ПФУ у Дніпропетровській області про відмову в призначенні пільгової пенсії за списком № 2 виробництв, цехів, професій, посад робота в яких надає право на державну на пільгових умовах та пільгових розмірах; зобов'язати ГУ ПФУ у Дніпропетровській області нарахувати пенсію, починаючи з 20.11.2013 року з урахуванням стажу роботи який дає право на пенсію на пільгових умовах за списком №2 виробництв, цехів, професій, посад робота в яких надає право на державну на пільгових умовах та пільгових розмірах -15 років 9 місяців 15 днів при загальному стажі роботи більше 30 років.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу були надані усі необхідні документи, які підтверджують достатній стаж роботи за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Натомість Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято протиправне рішення про відмову в призначенні пенсії, із посиланням на те, що в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах , а саме: не зазначено про те, що заявник працював в шкідливих умовах праці на посадах та на умовах передбачених списками повний робочий день.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем 21.03.2019 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
04.04.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 17 головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2. До заяви позивачем було додано: копію трудової книжки, копію військового квитка, архівну довідку про стаж роботи від 21.11.2018 року № № к-346, архівні довідки про заробітну плату від 21.11.2018 року № к-349, № к-348, № к-347.
Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Постановою Правління пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 року «Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років» та Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 46 Контитуції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків.
Статтею 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від останнього місця роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими та важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад, і показників затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено «Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років».
Згідно з пунктом 3 «Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років», підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Відповідно до пункту 6 «Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років», основними завданнями Комісії є, зокрема, розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку.
Відповідно до пунктів 15, 16 «Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років» комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п'яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у містах та районах, а також повідомляють заявника про прийняте рішення.
Рішення комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Таким чином, вирішення питання про зарахування до пільгового стажу по списку № 2 періоду роботи на підприємстві, яке ліквідоване, віднесено до виключної компетенції комісій при Головних управліннях Пенсійного фонду в областях.

В даному випадку, відділ з питань призначення та перерахунку пенсій №17 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийшов до висновку, що в трудовій книжці позивача відсутні відомості що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено, що заявник працював в шкідливих умовах праці на посадах та на умовах передбачених списками повний робочий день.

При цьому, відповідачем в рішенні зазначено, що враховуючи відсутність означеної інформації, підтвердження стажу роботи має проводитись комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Вважаючи, що факт ліквідації Будівельного управління № 947 ТОВ "Київшляхбуд" без визначення правонаступника документально не підтверджено, відсутні підстави для розгляду комісією відповідного питання щодо підтвердження періодів роботи.

Однак, позивачем на підтвердження ліквідації Будівельного управління № 947 ТОВ "Київшляхбуд" надано архівну копію наказу від 23.04.2002 року. Так, відповідно протоколу №1/2002 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Київшляхбуд», наказано ліквідувати Будівельне управління № 947 ТОВ "Київшляхбуд", призначити ліквідаційну комісію та зняти з обліку в державній податковій інспекції, фондах соціального страхування, обласному статистичному управлінні, з державної реєстрації.

При цьому суд зазначає, що до 2004 року порядок ліквідації підприємств був врегульований Законом України «Про підприємства в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 року № 740 «Про порядок державної реєстрації субєктів підприємницької діяльності».

Відповідно до вимог частин 1, 4 статті 34 Закону України «Про підприємства в Україні», ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду. Підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України.

З 01 липня 2004 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Пунктом 2 Прикінцевих положень зазначеного Закону встановлено, що державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної карти, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобовязаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка.

Відповідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції Законів №3384-VI (3384-17) від 19.05.2011 року, №1155-VІІ (1155-18) від 25.03.2014) усі діючі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобовязані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного держаного реєстру. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної карти зобовязаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру.

Отже, положеннями зазначених нормативних актів не було передбачено внесення відомостей про ліквідацію підприємства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно положень статті 31 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» №3814-ХІІ, державні органи, органи місцевого самоврядування, державні та комунальні підприємства, установи та організації створюють архівні підрозділи для тимчасового зберігання архівних документів, що нагромадилися за час їх діяльності, використання відомостей, що містяться в цих документах, для службових, виробничих, наукових та інших цілей, а також для захисту прав і законних інтересів громадян. Зазначені юридичні особи передають документи поточного діловодства до своїх архівних підрозділів у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

У разі ліквідації або реорганізації державних органів, органів місцевого самоврядування, державних і комунальних підприємств, установ та організацій документи, що нагромадилися за час їх діяльності, передаються ліквідаційною комісією (ліквідатором) правонаступникам у порядку, встановленому Міністерством юстиції України, із збереженням відповідної форми власності на зазначені документи, а у випадках відсутності правонаступників відповідним державним архівним установам або іншим місцевим архівним установам.

Враховуючи зазначене суд вважає, що відсутність данних про Будівельне управління № 947 ТОВ "Київшляхбуд" в Єдиному державному реєстрі свідчить про його ліквідацію, а наявність документації даного підприємства в архівних установах свідчить про відсутність у нього правонаступника.

Отже, копія наказу від 23.04.2002 року про ліквідацію Будівельного управління № 947 ТОВ "Київшляхбул" є належним доказом, що підтверджує ліквідацію підприємства, у якому працював позивач, без встановлення правонаступника.

Проаналізувавши зміст зазначеного наказу судом встановлено, що у ньому не міститься відомостей щодо припинення Будівельного управління № 947 ТОВ "Київшляхбуд" із визначенням правонаступника. Натомість у наказі визначено: ліквідувати Будівельне управління № 947 ТОВ "Київшляхбул", зняти з обліку у ДПІ, фондах соціального страхування, обл. стат. Управлінні, держ. Реєстрації.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що Будівельне управління, в якому працював позивач в період з 01.06.1988 року - 28.07.1989 року та з 29.07.1992 року -01.11.2001 року ліквідоване, у зв'язку з чим рішення про зарахування вказаних періодів, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, має прийматись Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Натомість позивачу було відмовлено в призначенні пенсії рішенням комісії управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 17 головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 21.01.2019 року № 10 про відмову у призначенні пільгової пенсії, без рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області області, є передчасним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобовязання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати пенсію, починаючи з 20.11.2013 року з урахуванням стажу роботи який дає право на пенсію на пільгових умовах за списком №2 виробництв, цехів, професій, посад робота в яких надає право на державну на пільгових умовах та пільгових розмірах -15 років 9 місяців 15 днів при загальному стажі роботи більше 30 років, суд зазначає, що така вимога є передчасною, оскільки заява позивача не була розглянута комісією Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов'язання за цим положенням. Межі обов'язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права позивача, є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням наказу від 23.04.2002 року про ліквідацію Будівельного управління № 947 ТОВ "Київшляхбуд".

В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України , предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 139 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат пропорційно до розміру задоволених, а саме, судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (вул. Зіни Білої, 1/74, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, 51200, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.01.2019 року № 10 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням наказу від 23.04.2002 року про ліквідацію Будівельного управління № 947 ТОВ "Київшляхбуд".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 18 квітня 2019 року.

Суддя С.І. Озерянська