Справа № 820/4630/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 р.Справа № 820/4630/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Бегунц А.О.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.О.

за участі представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача Шапошник С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року по справі № 820/4630/18 (головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.) за позовом ОСОБА_3 до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області (Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області) №46-17 від 11.06.2015;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № 271/1303 від 21.04.2016.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яке прийняте з порушенням норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт наголошує на тому, що відповідачем при визначені середньо ринкового розміру вартості автомобіля, як об'єкта оподаткування було враховано усі складові її визначення, а саме пробігу та тех..стану автомобіля, як то передбачено Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів.

Враховуючи обраний спосіб судового захисту в межах спірних правовідносин, характер спору, положення п.20 ч.1 ст.4, ч.6 ст.12 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про незначну складність цієї справи.

В судовому засіданні представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, що позивач є власником транспортного засобу марки LEXUS модель GX 460, об'єм двигуна 4608 куб. см., рік випуску 2013, ДНЗ НОМЕР_1, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.(а.с.13)

Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення №46-17 від 11.06.2015 та № 271/1303 від 21.04.2016, стосовно автомобіля марки модель GX 460, об'єм двигуна 4608 куб. см., рік випуску 2013, ДНЗ НОМЕР_1, якими відповідно до пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок за 2015 рік - 25000,00 грн та за 2016 рік - 25000,00 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції висновувався на тому, що середньо ринкова вартість автомобіля (926 644,03 грн) не перевищує граничну середньоринкову вартість автомобіля у 2016 році 1033500 грн., а отже такий автомобіль не може бути об'єктом оподаткування, відповідно до чинного законодавства України.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи та надаючи оцінку судовому рішенню першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги не є спірним вирішене судом першої інстанції питання щодо спірного ППР з визначення податкового зобов'язання з транспортного податку за 2015 рік. Спірним є питання щодо такого визначення за 2016 рік по ППР від 21.04.2016 р..

01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Законом України від 24.12.2015 року N 909-VIII, який набрав чинності 01.01.2016 року, було внесено зміни до Податкового кодексу України, у зв'язку з чим пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України викладено в новій редакції.

Так, пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

У відповідності до пункту 267.4 статті 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки Законом України № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01 січня 2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше 5 років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Виходячи з системного аналізу вищевикладеного, колегія суддів вважає, що законодавець на 2016 рік не передбачив залежності нарахування транспортного податку від факту прийняття відповідною радою рішення про встановлення місцевих податків.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що при визначені середньо ринкового розміру вартості автомобіля, суд припустився порушень, колегія суддів зазначає, що з урахуванням встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складає 1378 гривень, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500, 00 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 було затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (надалі - Методика) (в редакції на час винесення спірного податкового повідомлення - рішення), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком.

П.12 Методика встановлює, що коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів.

У разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Пунктом 2 Методики встановлено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Так, пунктом 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (надалі-Порядок) врегульовано, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), - ціна нового транспортного засобу в Україні Цн;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1;

Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції при визначенні середньо ринкової вартості автомобіля у розмірі 926 644, 03 грн.. Здійснюючи таку оцінку та розрахунок через офіційний вебсайт Мінекономрозвитку і торгівлі України станом на 18.07.2018 року, суд першої не врахував, що таке визначення можливе не станом на час ухвалення рішення суду, а станом на період, в якому було здійснене нарахування цього податку, бо з огляду на методику обчислення, має місце різне застосування відповідних коефіцієнтів. З огляду на надані стороною відповідача до відзиву на позов документів, автомобіль позивача за своїми параметрами за своєю вартісною величиною був об'єктом оподаткування.

Не зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не може бути задоволена.

Як вже було встановлено. 18.07.2018 року судом першої інстанції ухвалено рішення про задоволення вимог. Зазначене рішення спрямоване до сторін, та 23.07.2018 року було отримане відповідачем по справі.

03.09.2018 року представник позивача отримала в суді копію рішення суду. На підставі рішення суду, та заяви сторони позивача від 11.09.2018 року про повернення сплаченого грошового нарахування з транспортного податку за 2015-2016 рік, 05.11.2018 року здійснене повернення цих коштів.

Не зважаючи на своєчасне отримання судового рішення, сторона відповідача апеляційну скаргу подала лише 11.10.2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

30.10.2018 року Харківським апеляційним адміністративним судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, а скаргу залишено без руху для усунення вказаних недоліків, безпосередньо необхідності сплати судового збору та подання заяви про поновлення строку звернення за оскарженням із зазначенням інших причин такого пропуску.

15.11.2018 року до суду апеляційної інстанції подане клопотання про усунення недоліків, а саме надано оригінал квитанції про сплату судового збору. В той же час, будь-яких клопотань та доказів щодо пропуску строку на подання апеляційної скарги не подавалось.

20.11.2018 року судом апеляційної інстанції було відкрите апеляційне провадження, в той же час питання щодо строку на подання апеляційної скарги так вирішене не було, а недоліки не усунуті.

Тобто, фактично має місце подання апеляційної скарги з реальним пропуском строку на апеляційне оскарження, а вказані судом апеляційної інстанції недоліки щодо цього усунуті апелянтом здійснене не було. За таких обставин, з урахуванням п.4 ч.1 ст.299 КАС України, у відкритті апеляційного провадження слід було б відмовити.

Внаслідок того, що апеляційне провадження вже було відкрито, хоча і помилково, колегія суддів вважає, що на даному етапі розгляду справи застосувати наслідки вказані у вищенаведеному пункті не має можливості.

В той же час, колегія суддів вважає, що за таких обставин, враховуючи, що рішення суду першої інстанції вже було виконане відповідачем, як таке, що набуло законної сили, кошти позивачу повернуті, а перешкоди для розгляду по суті апеляційної скарги існують, бо за звичайних умов у відкритті апеляційного провадження слід було б відмовити, тому підстав для задоволення скарги на рішення суду першої інстанції, яке набуло законної сили та виконане, не має.

Крім того, колегія суддів при вирішенні справи також враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях щодо України, які є найбільш важливими для національної судової практики.

Так у справі «Жовнер проти України», заява № 56848/00, рішення від 29 червня 2004 року в п. 33 зазначене, що Суд нагадує, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Homsby c. Grece) від 19 березня 1997 року, Збірник рішень 1997-II, с. 510-511, параграф 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії" (Bourdov c. Russie), N 59498/00, параграф 34, від 7 травня 2002 року; рішення у справі "Ясіун'єне проти Литви" (Jasiuniene c. Lituanie), N 41510/98, параграф 27, від 6 березня 2003 р.; та рішення по справі "Руйану проти Румунії" (Ruianu c. Roumanie), N 34647/97, від 17 червня 2003 року).

Приймаючи до уваги процедурні вимоги, які діяли на момент вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, спосіб, у який вони повинні були вирішенні, колегія суддів приходить до висновку, такі вимоги до апеляційної скарги не були до кінця виконанні, а наслідки не застосовані. Таким чином, не може бути порушений принцип обов'язковості судових рішень, при тому, що воно було виконане стороною відповідача.

Жодні наведені доводи та мотиви апелянта не надають підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування прийнятого судом першої інстанції рішення. Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення з наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 292, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року по справі № 820/4630/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню, а у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлений 15.04.2019 року.

Головуючий суддя (підпис)М.М. Яковенко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях А.О. Бегунц