Справа № 639/7450/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 р.Справа № 639/7450/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Баркова Н.В., м. Харків, повний текст складено 19.03.19 року по справі № 639/7450/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора взводу № 2 роти № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_2

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просив скасувати постанову серії НК №434951 від 12.12.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.12.2018 00 годині 07 хвилин, у відкриті ворота його подвір'я, під час перевірки у дворі справності світлових приладів автомобіля Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1, без запрошення та дозволу, без відповідного рішення суду увірвалися працівники патрульної поліції, які вимагали у нього документи на право керування автомобілем, не звертаючи уваги на вимоги позивача покинути територію домоволодіння, після чого інспектор патрульної поліції ОСОБА_2, не надаючи позивачу права надати письмові пояснення, порушуючи усі його права на захист, процедуру розгляду адміністративної справи, на території подвір'я приватного будинку виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2019 позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги зазначив, що з відзивом, поданим відповідачем до суду першої інстанції та доказами, що додані до відзиву, позивача не було ознайомлено, про існування постанови Жовтневого районного суду від 31.01.2019 йому стало відомо лише в судовому засіданні при розгляді цієї справи.

Також позивач зазначив, що на відеозаписі, який надано відповідачем не зафіксовано хто саме керував транспортним засобом, водночас із відеозапису вбачається, що після зупинки патрульного автомобіля та одночасно із початком руху для заїзду на подвір'я автомобіля Toyota Corolla, на патрульному автомобілі увімкнулись червоні та сині проблискові маячки, за допомогою гучномовця жодної команди патрульними не подавалось. Позивач зазначає, що, перебуваючи на подвір'ї, в автомобілі досліджував можливу несправність ліхтаря заднього габариту, посилаючись на вказане, позивач обґрунтовує відсутність належних доказів вчинення адміністративного правопорушення.

За правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно з постановою серії НК №434951 від 12.12.2018 року, винесеної інспектором взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано належні докази правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, якими спростовуються доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та порушення процедури розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Від імені органів Національної поліції України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року, № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 12.12.2018 о 00 годині 07 хвилин у м. Харкові по вул. Даргомижського, 43 керував автомобілем «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1, зовнішні світлові прилади якого не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, при собі не мав посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтва про його реєстрацію, чим порушив п.п. 31.4.3 (а), 2.1 (а), 2.1 (б) ПДР України (а.с.10).

Підпунктом 31.4 пункту 31 «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу (п.п. «а», п.п. 31.4.3).

Частиною 1 ст. 121 КУпАП установлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про доведеність відповідачем факту скоєння позивачем за обставин, наведених в постанові, порушення п.п. 31.4.3 ПДР, -керування транспортним засобом, на якому зовнішні світлові прилади не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу (не працюючий задній габарит).

Інформація оптичного носія - диска, який має відео інформацію та звук, наданого суду відповідачем, дає підстави для висновку про те, що позивач, керуючи автомобілем «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1, рухався с порушенням п.31.4.3 (а) ПДР України. Записом відеореєстратора зафіксовано та підтверджується, що, передбачений конструкцією транспортного засобу задній габарит при руху автомобіля в темну пору доби не працював.

Водій, який повернув зі шляху до в'їзду на подвір'я, на вимогу зупинитися, яка подана звуковим сигналом та шляхом ввімкнення проблискових маячків синього і красного кольору, не відреагував і почав рух для в'їзду у двір приватного домоволодіння, де і зупинився. Відповідач, одразу вийшовши з автомобіля підійшов до воріт домоволодіння, яки залишались відкритими, що зайняло згідно запису близько 30 секунд. На відео також зафіксовано, що на передньому сидінні автомобіля, на місці водія знаходився саме позивач, який відкрив двері транспортного засобу.

Проти порушення п.31.4.3 (а) ПДР України, а саме знаходження в неробочому стані заднього лівого габариту позивач не заперечував жодним чином, висловлюючи виключно незгоду з тим, що відповідач зайшов на подвір'я, а транспортний засіб не рухається по шляху, а припаркований у дворі.

Проте, доводи позивача про те, що патрульний поліцейський ввірвався до подвір'я спростовуються відеозаписом, з якого судом встановлено, що відповідач перебував поза межами подвір'я, а згодом позивач, покинувши автомобіль, також перебував поряд з в'їздом в ворота, де і здійснено розгляд справи.

При цьому ОСОБА_1 не пред'явив або не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Також з відеозапису, вбачається, що процедура розгляду справи відповідачем порушена не була, позивачу розяснені його права у відповідності до ст. 268 КУпАП та положеннями ст. 63 Конституції України, було надано докази скоєння ним правопорушення (продемонстровано відео), крім того зафіксовано відмову ОСОБА_1 від надання будь-яких пояснень та клопотань по справі.

В свою чергу, в позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує несправності заднього габариту на автомобілі та ненадання ним свідоцтва транспортного засобу та посвідчення водія на вимогу патрульного поліції.

Окрім того, судом встановлено, що відповідно до постанови судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.01.2019, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384, 20 грн. Постанова набрала законної сили 11.02.2019 року.

З тексту вказаної постанови вбачається, що судом встановлені наступні обставини: 12.12.2018 року о 00 год. 07 хв. в м. Харкові, вул. Даргомижського, 43 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ОСОБА_4 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 0024 та в закладі охорони здоровя (КЗОЗ ОНД) відмовився у присутності двох свідків, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. У судові засідання, які призначені на 17.01.2019 року та 31.01.2019 року ОСОБА_1 не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу його проживання вказаної у матеріалах справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, хоча йому достеменно було відомо про знаходження справи у провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова (а.с.33).

Колегія суддів не приймає до уваги також доводи позивача щодо порушення процедури розгляду відповідачем справи, оскільки з відеозапису встановлено її дотримання, а саме: позивачу роз'яснено його права, запропоновано надати письмові пояснення, надано відеозапис для огляду.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що справу розглянуто уповноваженою особою, у належний спосіб та з дотриманням процедури і прав позивача.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що про існування постанови Жовтневого районного суду, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 дізнався тільки при розгляді цієї справи, колегія суддів зазначає, що зміст судового рішення, яке набуло законної сили свідчить про те, що позивач повідомлявся судом про дату і час розгляду справи належним чином, але в судове засідання не прибув.

Отже, колегія суддів враховує обставини щодо керування позивачем транспортним засобом 12.12.2018, проти яких він заперечує у даній справі, встановлені судовим рішенням, яке набуло законної сили в порядку, передбаченому ст. 78 КАС України.

Під час розгляду справи апеляційним судом позивач не надав доказів про скасування постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.01.2019 по справі № 639/7469/18.

З приводу доводів апеляційної скарги про неотримання ним відзиву на позовну заяву, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3, п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що 18.01.2019 відповідачем подано до суду відзив на позов, до якого надано чек від тієї ж дати, який свідчить про направлення копії відзиву позивачу, а згідно витягу сторінки відстеження Укрпошти, відправлення доставлено позивачу 22.01.2019, але не вручено "з інших причин", а 25.02.2019 - вручено за довіреністю.

Справа судом розглянута за участю позивача 11.03.2019, тобто станом на дату розгляду справи судом першої інстанції позивачу відзив на позов був вручений.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2019 року по справі № 639/7450/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 18.04.2019 року