Справа № 0940/2491/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2100/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року у справі № 0940/2491/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Грицюк П.П. в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області 25.01.2019 року), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просив визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 90% до 70% та зобов'язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести новий перерахунок пенсії, виходячи з основного розміру 90% грошового забезпечення і виплатити недотриману різницю, починаючи з 01.01.2018.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що на момент проведення перерахунку пенсії позивачу максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, а тому позивачу проведено перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 70 відсотків грошового забезпечення, визначеного відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам» (далі - Постанова № 103) і чинної на час перерахунку редакції статті 13 Закону № 2262-ХІІ. При цьому, розмір пенсії позивача збільшився.

Справа призначена та розглядалася апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1, як колишньому працівнику органів внутрішніх справ, з 23.02.2005 року призначена та виплачується пенсія за вислугою років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Згідно висновку про призначення пенсії вислуга років ОСОБА_1 складає 33 роки і пенсія призначена у розмірі 90% грошового забезпечення.

Відповідно до рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2018 року у справі № 338/1385/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, задоволено. Визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 Зобов'язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з врахуванням розміру посадового окладу - 4900 грн., окладу за військовим (спеціальним) званням - 2400 грн., надбавки за стаж служби у розмірі 50% - 3650 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень 15% - 735 грн. і виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року.

На виконання вказаного рішення по справі 338/1385/17 01.10.2018 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою № 007691-МВС, грошове забезпечення для обчислення пенсії - 11685,00 грн, розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 33) у розмірі - 8179,50 грн, розмір пенсії з надбавками - 10989,36 грн.

Ліквідаційною комісією Управлінням Міністерства внутрішніх з справ України в Івано-Франківській області у березні 2018 року видано довідку № 1751/8-18 про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується при перерахунку пенсій, за змістом якої посадовий оклад позивача становить - 4900,00 грн, оклад за військове звання - 2400,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 50% - 3560,00 грн, надбавка за стаж служби в умовах режимних обмежень 15% - 735,00 грн, премія 8,41% - 982,71 грн.

01.05.2018 року відповідачем проведено перерахунок пенсії, на підставі виданої довідки. Основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 33) у розмірі 8867,40 грн, перерахунок здійснено відповідно до пункту 3 Постанови № 103.

11.12.2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області з проханням провести перерахунок пенсії з врахуванням основного розміру грошового забезпечення в розмірі 90%.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області розглянувши 19.12.2018 року звернення позивача, листом № 1583/Б-15 повідомило, що відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ при здійсненні перерахунку розмір пенсії за вислугу років не може перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, а тому пенсія позивачу визначено саме виходячи із розміру 70% сум грошового забезпечення.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям повинні застосовуватися саме норми, що визначають розмір пенсії у відсотках, які діяли на момент призначення пенсії, а внесені Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закону № 1166-VII) до Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації такого права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення осіб начальницького і рядового складу громадян України - військовослужбовців Збройних Сил України на момент призначення пенсії позивачу визначав Закон № 2262-XII), пунктом «а» частини 1 статті 13 якого встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років в розмірі 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII загальний розмір пенсії за вислугу років, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 04.07.2002 № 51-IV у частині 2 статті 13 Закону № 2262-XII цифру « 85» замінено цифрою « 90».

Станом на час перерахунку пенсії позивача така обчислювалась виходячи із 90% сум грошового забезпечення, що відповідачем не заперечується.

Зміна встановленого Законом № 2262-XII максимального розміру пенсії (з 90% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася відповідно до Закону № 1166-VII, тобто вже після призначення пенсії позивачу.

Відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII, в редакції, чинній на час перерахунку пенсії позивача, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Тобто обов'язковою підставою для здійснення перерахунку пенсії є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, тоді як Кабінету Міністрів України делеговано визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за вказаним Законом.

При цьому, зміни до статті 63 Закону № 2262-ХІІ Законом № 1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Згідно пункту 1 Постанови № 103 підлягають перерахунку пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 2262-XII, відповідно до пункту 4 якого перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені 2 і 3 статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

При цьому, Постанова Кабінету Міністрів України № 45 і Постанова Кабінету Міністрів України № 103 не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Системний аналіз наведених норм права дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що внесені Законом № 1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв'язку з прийняттям Закону № 1166-VII не зазнала.

Отже, зміна розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася відповідно до положень частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не може бути підставою для зменшення розміру вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку, змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при призначенні такої відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03 квітня 2018 року (справа № 175/1665/17), від 24 квітня 2018 року (справа № 686/12623/17), від 19 червня 2018 року (справа № 583/2264/17), а також у рішенні від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18.

За таких обставин у відповідача відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача при здійсненні її перерахунку, а тому суд першої інстанції вірно встановив наявність порушеного права позивача щодо зміни з 01.01.2018 відсоткового розміру раніше призначеної пенсії при перерахунку такої та дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені принципи порушені відповідачем при відмови здійснити перерахунок пенсії позивачу.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ у Рішенні «Суханов та Ільченко проти України» (Рішення від 26.09.2014 року) зауважив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у значенні цього положення твердження заявників про те, що вони мають право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном. (п. 34).

Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. (п. 35).

У справі «Трегубенко проти України» (Рішення від 02.11.2004 року, п. 53) ЄСПЛ зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».

В Рішенні від 20.11.2011 року у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п. 70).

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року у справі № 0940/2344/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська