Справа № 280/1112/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

17 квітня 2019 рокуСправа № 280/1112/19 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Максименко Л.Я., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69006, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправними та скасування рішень, вимоги про сплату боргу

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 24.10.2018, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області про нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в розмірі 323 932,79 грн. (триста двадцять три тисячі дев'ятсот тридцять дві грн. 79 коп.) і штрафних санкцій у розмірі 80 983,20 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 24.10.2018, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області про нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 податкового зобов'язання з військового збору в розмірі 26 994,40 грн. і штрафні санкції у розмірі 6 748,60 грн.;

визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 24.10.2018, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області про нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 штрафу за несплату єдиного внеску на державне соціальне страхування в розмірі 27 341,98 грн.;

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, прийняту 24.10.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області про нарахування податкового зобов'язання зі сплати єдиного внеску на державне соціальне страхування в розмірі 185 226,45 грн.

Ухвалою суду від 19.03.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/1112/19 та призначено підготовче судове засідання на 15.04.2019.

15.04.2019 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії податкового повідомлення - рішення № від 24.10.2018, податкового повідомлення - рішення № від 24.10.2018, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 24.10.2018, вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 24.10.2018.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що з врахуванням обсягів його доходів, сплата неузгоджених податкових зобов'язань за оскаржуваними рішеннями зробить неможливим здійснення ФОП ОСОБА_1 подальшої господарської діяльності як підприємцем і виключить можливість здійснення ним ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів. Крім того стверджує, що протиправність оскаржуваних рішень контролюючого органу є очевидною. З огляду на таке, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву позивача суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).

Суд звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим, доводи заяви про забезпечення позову ґрунтуються виключно на припущеннях позивача щодо можливого виконання оскаржуваних рішень контролюючого органу та подальших негативних для нього наслідків у результаті цього. Будь-яких доказів (документального підтвердження) настання таких наслідків з урахуванням його фінансового стану суду не надано.

Суд зауважує, що за приписами п.57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з п. 56.18 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Оскільки наразі ФОП ОСОБА_1 розпочато процедуру судового оскарження вказаних рішень та вимоги, зобов'язання, визначені в них до закінчення розгляду справи та набрання законної рішенням у справі не підлягають стягненню з платника податку, оскільки є неузгодженими.

Таким чином, позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, доводи позивача щодо очевидної протиправності оскаржуваних рішень не є безспірними та доведеними. Оцінити вказані підстави суд може тільки під час розгляду справи по суті.

Посилання позивача на наявність виконавчого провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 № ф-1410 суд наразі не приймає до уваги, оскільки такі обставини враховуються при вирішенні питання щодо забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Натомість, вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень фактично вирішує спір по суті, що на думку суду є неприпустимим.

Тож, суд приходить до висновку, що наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України, як підстав для забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-157, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, вимоги про сплату боргу, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.Я. Максименко