Справа № 500/615/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/615/19

10 квітня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Козакової А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Кременецької міжрайонної медико - соціальної експертної комісії в особі голови комісії Козакової Алли Петрівни про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Кременецької міжрайонної медико - соціальної експертної комісії в особі голови комісії Козакової Алли Петрівни про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання відповідача видати позивачу висновок МСЕК про можливість настання інвалідності її сина - ОСОБА_5, до досягнення ним 18 років (висновок про реально можливий час настання інвалідності) та іншої запитуваної позивачем інформації згідно заяви від 04.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у грудні 2018 року позивач звернулася із заявою до Кременецької міжрайонної медико - соціальної експертної комісії, в якій просила надати наступні документи:

- виписку з акта огляду МСЕК щодо її сина - ОСОБА_6;

- медичний висновок закладів охорони здоров'я щодо ОСОБА_6;

- відповідний висновок МСЕК про можливість настання інвалідності ОСОБА_6 до досягнення ним 18-ти річного віку (висновок про реально можливий час настання інвалідності). Однак, відповідач листом від 23.01.2019 відмовив позивачу у наданні зазначених документів.

Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує її права, оскільки запитувана інформація щодо її сина - ОСОБА_6 про його стан здоров'я до досягнення дитиною 18 років не відноситься до закритої чи конфіденційної інформації, а тому звернулася із даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 18.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 10.04.2019.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що листом від 23.01.2019 позивачу була надана обґрунтована відповідь на її заяву. Зокрема, у зазначеному листі відповідач повідомила позивача про те, що медичні висновки закладів охорони здоров'я щодо ОСОБА_6 є конфіденційною інформацією, яка розголошенню не підлягає. Водночас, зазначеним листом, відповідач повідомила позивача про те, що висновок МСЕК про можливість настання інвалідності ОСОБА_6 до досягнення ним 18-ти річного віку надається за запитом Пенсійного фонду України.

Також, представник відповідача звернула увагу на те, що заява позивача щодо надання зазначених документів надійшла до відповідача 21.01.2019, на підтвердження чого надала витяг з журналу реєстрації звернень громадян Кременецької міжрайонної МСЕК та не заперечувалось представником позивача.

З огляду на зазначене та посилаючись на відзив на позовну заяву від 08.04.2019 № 24, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, що позивач звернулася із заявою від 04.12.2018 до Кременецької міжрайонної медико - соціальної експертної комісії, в якій просила надати наступні документи:

- виписку з акта огляду МСЕК щодо її сина - ОСОБА_6;

- медичний висновок закладів охорони здоров'я щодо ОСОБА_6;

- відповідний висновок МСЕК про можливість настання інвалідності ОСОБА_6 до досягнення ним 18-ти річного віку (висновок про реально можливий час настання інвалідності). До заяви позивач надала наступні документи: копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_3; копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_6; копію посвідчення серії НОМЕР_2 від 17.05.2005 (арк. справи 9).

Суд встановив, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Горинка Кременецького району Тернопільської області та батьками його є: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про що свідчить свідоцтво про народження, та станом на час розгляду справи судом йому повних 32 роки (арк. справи 11).

Згідно з витягу з журналу реєстрації звернень громадян Кременецької міжрайонної МСЕК від 08.04.2019 № 23 слідує те, що зазначена заява позивача надійшла до відповідача 21.01.2019, що не заперечується і представником відповідача у справі.

Надалі, листом від 23.01.2019 позивачу була надана відповідь на її заяву. Зокрема, у зазначеному листі відповідач повідомила позивача про те, що медичні висновки закладів охорони здоров'я щодо ОСОБА_6 є конфіденційною інформацією, яка розголошенню не підлягає. Водночас, зазначеним листом, відповідач повідомила позивача про те, що висновок МСЕК про можливість настання інвалідності ОСОБА_6 до досягнення ним 18-ти річного віку надається за запитом Пенсійного фонду України. Також у своєму листі відповідач повідомила позивача про те, що виписка з акта огляду МСЕК, згідно нормативних документів надсилається у Пенсійний фонд України для нарахування пенсії особі з інвалідності, а на руки видається довідка до акта огляду МСЕК (арк. справи 10).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII) захист інформації - сукупність правових, адміністративних, організаційних, технічних та інших заходів, що забезпечують збереження, цілісність інформації та належний порядок доступу до неї; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 5 Закону № 2657-XII визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону № 2657-XII право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Статтею 7 Закону № 2657-XII визначено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 9 Закону № 2657-XII основними видами інформаційної діяльності є створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорона та захист інформації.

За змістом інформація поділяється, зокрема, інформація про фізичну особу (частина перша статті 10 Закону № 2657-XII).

Статтею 11 Закону № 2657-XII визначено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Аналізуючи зазначені норми Закону № 2657-XII, суд дійшов висновку, що до конфіденційної інформації про фізичну особу належить, зокрема, і інфомація про стан здоров'я фізичної особи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005 № 2961-IV особа з інвалідністю - особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист; інвалідність - міра втрати здоров'я у зв'язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист; медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивач у своїй заяві від 04.12.2018 просила надати документи, які стосуються стану здоров'я іншої фізичної особи - ОСОБА_6, який станом є повнолітнім та позивач на час звернення не є законним опікуном, а запитувана інформація відповідно до статті 11 Закону № 2657-XII є конфіденційною.

Водночас, як слідує із зазначеної заяви, що до такої позивач не надала документів які б свідчили про згоду фізичної особи ОСОБА_6 про надання такої інформації, а також згідно пояснень сторін у позивача відсутній будь - який засвідчений належним чином документ (довіреність, документи з органів опіки та піклування тощо), який би підтверджував право позивача на отримання документів які містять конфіденційну інформацію щодо іншої особи.

Також, суд звертає увагу на те, що виписка з акта огляду МСЕК № 064612 від 10.12.2003 була надана Пенсійному фонду, а довідка про групу інвалідності була надана ОСОБА_9, про що свідчить витяг з журналу видачі довідок МСЕК за 2003 рік та не заперечується сторонами у справі, а отже запитувані документи відсутні на час звернення у розпорядженні відповідача.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що розглядаючи запит позивача від 04.12.2018, відповідач діяла на підставі та з дотриманням встановленого законами України порядку, використавши свої повноваження з метою, з якою такі повноваження надані. Відповідь відповідача від 23.01.2019 є обґрунтована, прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття та була надіслана на адресу позивача у встановлений законодавством термін.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами статті 139 КАС України, судовий збір, в тому числі витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката не повертаються позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) до Кременецької міжрайонної медико - соціальної експертної комісії в особі голови комісії Козакової Алли Петрівни (місцезнаходження: вул. Горбачова, 1, м. Кременець, Тернопільська область, 47004) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії по видачі ОСОБА_3 висновку МСЕК про можливість настання інвалідності її сина - ОСОБА_5, до досягнення ним 18 років (висновок про реально можливий час настання інвалідності) та іншої запитуваної позивачем інформації згідно заяви від 04.12.2018, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.04.2019.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.