Справа № 363/844/19
Суддя: Котлярова І. Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

16.04.2019 Справа № 363/844/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.

за участі секретаря Палій Л.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду із адміністративним позовом відповідно до Управління Патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 14.02.2019 року рухався на автомобілі НОМЕР_1 в м. Києві, Північний міст в напрямку правого берега. По Північному мосту рух у три колії, крайня права смуга для маршрутного транспорту. Позивач зазначає, що він рухався у середній колії, так як йому необхідно було повернути праворуч, а смуга вже була переривчастою він перелаштувався у праву крайню смугу щоб повернути праворуч. Після чого побачив у дзеркалі поліцейське авто із увімкненими світловими маячками та зупинився. Просив суд звернути уваги, що його автомобіль був зупинений поліцейським перед самим поворотом праворуч, коли він перелаштовувався із середньої смуги в крайню праву та розмітка вже була переривчастою. Після зупинки до його автомобіля підійшов інспектор та позивач надав йому пояснення, однак інспектор його пояснення до уваги не взяв та повідомив, що буде складений протокол та пішов складати його до свого службового автомобіля. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.02.2019 року серії НК № 696410 його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Зазначив, що з вказаною постановою не погоджується тому, що вона не відповідає дійсності та порушує його конституційні права. Інспектор не здійснював розгляд адміністративної справи, не досліджував доказів, не взяв до уваги його пояснення, розглянув справу за його відсутності, не надав можливості скористатися правовою допомогою, оскільки вже приніс заповнений протокол, для його підпису чим порушив ст. 268, 276, 271 КУпАП.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.02.2019 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

09.04.2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, зазначив, що в порушення вимог ч. 1 та ч.4 ст. 77 КАС України, пояснення позивача у його позові, є не обґрунтованими та не доведеними жодними належними доказами, та не відповідають дійсності, оскільки позивач здійснив виїзд на полосу громадського транспорту перетнувши широку суцільну розмітку 1.2 ПДР за довго до того де знаходилась дорожня розмітка 1.11 ПДР, яка дозволяє виїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів в розумінні п. 17.2 ПДР, що підтверджується записом вивченим з пристрою з функцією з фото і відео фіксації, що розташований на елементах однострою поліцейського, з якого починаючи з 7 хвилини 45 секунд зафіксовано, як позивач рухається на своєму автомобілі позаду автобуса в смузі для руху маршрутних транспортних засобів і на вимогу поліцейського здійснює зупинку в межах дорожньої розмітки 1.11 саме там де він мав виключне право здійснювати виїзд на смугу для маршрутних ТЗ для виконання маневру, а отже в діях позивача присутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 3 ст. 122 КУпАП. Підчас розгляду справи позивач зазначив що він має намір здійснити поворот праворуч. Відповідно до правил дорожнього руху водій зобовязаний перед виконанням маневру зайняти відповідне крайнє положення, однак виконання такого маневру не повинно суперечити іншим правилам дорожнього руху. Відповідно до п. 17.2 водій повинен виконати такий маневр в межах дорожньої розмітки 1.11 ПДР. Проте позивач перелаштувався набагато раніше, а ніж розташована така розмітка, яка в свою чергу надає право виїжджати на смугу для руху маршрутних транспортних засобів, що в свою чергу і стало порушенням правил руху по такій. А отже вина позивача у вчиненні правопорушення є доведеною в повному обсязі. При цьому, доводи позивача про позбавлення його можливості скористатися правами,передбаченими ст. 268 КУпАП, є безпідставними, оскільки зі змісту позову та наявного відеозапису не вбачається, що позивач заявляв відповідні клопотання, про необхідність викладення ним своїх заперечень проти оскаржуваної постанови у письмовому вигляді чи про необхідність виклику адвоката, позивачу не заборонялося отримувати відповідну правову допомогу, зокрема, за допомогою телефонного звязку. Крім того, перелік відомостей, який повинен, зазначатись у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі визначається ст. 283 КУпАП і п. 5 розділу 4 Інструкції, та є вичерпним. Визначені законом відомості було внесено відповідачем до реквізитів постанови, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, а отже позов не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 14.02.2019 року у відношенні позивача інспектором роти № 2 батальйону № 4 полку № 2 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серія НК № 696410 про накладення штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП.

Постановою встановлено, що 14.02.2019 року о 09 год. 20 хв. в м. Київ, Північний міст,

ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки БМВ 320 державний номер НОМЕР_2 рухався смугою маршрутних транспортних засобів.

Позивач у своїх позовних вимогах зазначає, що рухався в м. Києві, Північний міст в напрямку правого берега. По Північному мосту рух у три колії, крайня права смуга для маршрутного транспорту. Позивач зазначає, що він рухався у середній колії, так як йому необхідно було повернути праворуч, а смуга вже була переривчастою він перелаштувався у праву крайню смугу щоб повернути праворуч. Після чого побачив у дзеркалі поліцейське авто із увімкненими світловими маячками та зупинився. Просив суд звернути уваги, що його автомобіль був зупинений поліцейським перед самим поворотом праворуч, коли він перелаштовувався із середньої смуги в крайню праву та розмітка вже була переривчастою. Одночасно вказав на порушення порядку розгляду справи, оскільки наполягав на перенесенні розгляду справи, а не за місцем вчинення правопорушення, де не були розглянуті клопотання позивача. Вказав, що інспектором було порушено ст. 268, 276, 271 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч. 3 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказуючи правомірність винесеної постанови, представник відповідача надав суду відеозапис подій, які мали місце під час руху транспортним засобом під керуванням позивача, де останній здійснив виїзд на полосу громадського транспорту перетнувши широку суцільну розмітку 1.2 ПДР до дорожньої розмітки 1.11 ПДР, яка дозволяє виїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів в розумінні п. 17.2 ПДР.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, наявні в справі докази в сукупності повністю підтверджують порушення позивачем вимог пункту 17.1 Правил дорожнього руху.

Таким чином, викладені позивачем у позовній заяви обставини, не відповідають дійсності, оскільки з відеофіксації вбачається рух транспортним засобом під керуванням позивача з порушенням вимог пункту 17.1 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, в ході розгляду справи не було встановлено порушення працівником патрульної поліції вимог чинного законодавства України щодо встановлення обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення та прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно запису подій вбачається, що позивачу були роз'яснені його права, жодних клопотань з боку позивача заявлено не було.

Відповідно до ст. 222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною 1 ст. 246 КпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не вимагає розгляду питання про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР в певному приміщенні.

Відповідно до п. 4 Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 1, 2 розділу ІІІ Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Разом з тим, частинами 2, 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналіз положень статті 258 КУпАП дає підстави для висновку про надання Національній поліції права не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбачених статтею 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов'язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, інспектор при винесенні постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача, діяв у рамках законодавства України та у спосіб визначений законом.

У даному спорі питання оскарження неправомірних дій працівника поліції не розглядається, оскільки позивач оскаржує незаконність постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

Не встановлено судом порушень з боку інспектора вимог ст. 278, 279 КпАП України, з урахуванням вимог ч.2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 77, 242, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: 07300, АДРЕСА_1).

Відповідач: Управління Патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9).

Суддя: І.Ю. Котлярова