Справа № 804/7797/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2019 року

Київ

справа №804/7797/15

адміністративне провадження №К/9901/12669/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Анцупової Т.О., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду в складі судді Верба І.О. від 11.08.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Чумака С.Ю., Гімона М.М., Юрко І.В. від 02.11.2015 у справі №804/7797/15 за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК КАМБІО" Додусенка Володимира Івановича про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича щодо не включення ОСОБА_3 до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича включити ОСОБА_3 до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про включення ОСОБА_3 до реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» на підставі повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенком Володимиром Івановичем.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб станом на 03.03.2015 року.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича включити ОСОБА_3 до повного переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у тому числі шляхом внесення змін до такого переліку та подання їх Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що при проведеній перевірці укладених банком правочинів встановлено, що укладений із позивачем має ознаки нікчемності, оскільки грошові кошти на рахунок позивача надійшли з рахунку іншої особи, а відтак, на переконання відповідача позивач не є вкладником банку в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а відтак суди безпідставно зобов'язали Уповноважену особу включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Від позивача відзив на касаційну скаргу не надходив.

Дослідивши доводи касаційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено. що 17 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Банк Камбіо" в особі Начальника Відділення № 1 "Криворізької дирекції ПАТ "Банк Камбіо" укладено договір № 215дф строкового банківського вкладу (депозиту) «Classic» в національній валюті, зі сплатою процентів наприкінці строку без права поповнення. На виконання вказаного договору Банк прийняв від позивача на депозитний рахунок кошти в розмірі 198100 грн. строком на 30 днів з 17 вересня 2013 року по 17 жовтня 2014 року з процентною ставкою 4,5%.

04.12.2014 р. Постановою Правління Національного банку України № 782 віднесено Публічне акціонерне товариство "Банк Камбіо" до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 р. № 782 "Про віднесення ПАТ "Банк Камбіо" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04.12.2014 р. №140 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Камбіо", згідно з яким з 05.12.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк Камбіо".

17.02.2015 р. тимчасовою адміністрацією ПАТ "Банк Камбіо" винесено наказ № 157 Про перевірку вкладів фізичних осіб в ПАТ "Банк Камбіо".

27.02.2015 р. Правлінням Національного банку України винесено постанову № 144 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 46 від 2 березня 2015 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 2 березня 2015 року призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Додусенка Володимира Івановича .

12.03.2015 року позивачем на адресу Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Додусенка Володимира Івановича надіслано заяву щодо повідомлення про законні підстави рішення щодо не включення його до Загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Камбіо". Проте, листом від 02.04.2015 р. за вих. № 19/992 уповноважена особа відмовила у проведенні виплат за договором, у зв'язку з проведенням перевірки операцій по позивача рахунку та наявністю зареєстрованого кримінального провадження № 0000082 за фактом вчинення службовими особами ПАТ "Банк Камбіо" злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Банк Камбіо" від 27.02.2015 р. № 171, на підставі пункту 3 частини другої та пункту 2 частини третьої статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Методичних рекомендацій стосовно процедури тимчасового обмеження уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у неплатоспроможному банку банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам, затвердженої протоколом виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 10.02.2015 р. № 036/15 було тимчасово обмежено здійснення ПАТ "Банк Камбіо" на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за рахунками вкладників.

Результати роботи комісії оформлено протоколом від 27.02.2015 року.

Під час перевірки комісією було встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надійшли внаслідок так званого "дроблення" великого депозиту іншого клієнта.

11.09.2014 грошові кошти в сумі 198500 гривень на цей рахунок надійшли з депозитного рахунку НОМЕР_1 у національній валюті України від іншої фізичної особи ОСОБА_4 з призначенням платежу "Перенесення грошових коштів на користь 3-ї особи згідно додаткової угоди № 1 від 11 вересня 2014 року до договору № 93дф від 10 вересня 2014 року та заяви про відмову від прав вкладника від 11 вересня 2014 року", що підтверджується меморіальним ордером № 318_75 від 11 вересня 2014 року.

В подальшому депозитний рахунок позивача було змінено наступним чином: 17.09.2014 року грошові кошти в сумі 198100 гривень з депозитного рахунку були перераховані на поточний рахунок, відкритий на ім'я позивача.

Тобто, під час перевірки комісією встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надходили внаслідок так званого "дроблення" великого депозиту іншого клієнта, з метою відшкодування грошових коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

27.02.2015 року на підставі протоколу засідання Комісії Уповноваженою особою було прийнято рішення щодо тимчасового блокування коштів за рахунками фізичних осіб вкладників ПАТ "БАНК КАМБІО" згідно переліку, та блокування у файлах "D" та "Z" Узагальненої бази даних Фонду гарантування, після чого відділ організації виплат Фонду відобразив блокування у файлах "D" та "Z" Узагальненої бази даних Фонду гарантування відповідно до інформації, наданої Уповноваженою особою.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що уповноваженою особою допущено протиправну бездіяльність відповідача, оскільки відсутні підстави для визнання нікчемним договору між позивачем та ОСОБА_4 в розумінні частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки він не підпадає під жодний визначений у вказаній статті випадок, а цей перелік нікчемних правочинів є вичерпним.

Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.

У п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-VI ) визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону № 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

В силу вимог ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Аналіз зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства свідчить, що для отримання відшкодування фізичною особою за рахунок Фонду має бути дотримана обов'язкова умова: особа має бути вкладником та повинна мати вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Судами встановлено, що 11.09.2014 грошові кошти в сумі 198500 гривень на рахунок позивача надійшли з депозитного рахунку НОМЕР_1 у національній валюті України від іншої фізичної особи ОСОБА_4 з призначенням платежу "Перенесення грошових коштів на користь 3-ї особи згідно додаткової угоди № 1 від 11 вересня 2014 року до договору № 93дф від 10 вересня 2014 року та заяви про відмову від прав вкладника від 11 вересня 2014 року",

Як вже зазначено вище, до запровадження у ПАТ «Банк Камбіо» тимчасової адміністрації позивач уклала з банком Договір банківського вкладу від 17.09.2016.

Також судами встановлено, що Уповноважена особа Фонду не включила позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду у зв'язку з тим, що договір укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є нікчемними. Підставою нікчемності зазначено положення ст. 215, 216 Цивільного кодексу України, ст. 37, п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що в розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI позивач є вкладником банку, а кошти, які надійшли для неї як вкладника за Договором банківського рахунку від 20.05.2016, в розумінні тієї ж статті, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені ст. 26 Закону №4452-VI.

Відповідно до п. п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав:

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Зважаючи на встановлені в цій справі обставини, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що покликання відповідача на положення п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, як на правову підставу для визнання зазначених вище транзакцій нікчемними, є необґрунтованими, оскільки відповідачем жодним чином не доведено наявності підстав, за яких правочини відповідно до ст. 38 Закону № 4452-VI є нікчемними.

Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття "подрібнення вкладів", "розбивка вкладів", вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під "подрібненням" чи "розбивкою" розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а Велика Палата Верховного Суду за подібних до встановлених у справі, що розглядається, обставин зазначила, що укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення банку до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації.

Отже, оскільки вклад розміщено на рахунку до запровадження тимчасової адміністрації, тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому, відповідач не навів правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

Т.О. Анцупова

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду