Справа № 521/3651/19
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2019 року

м. Одеса

Справа № 521/3651/19

Провадження № 2а/521/99/19

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковська А.О.,

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1

Представник - ОСОБА_2 .

Відповідач - Одеська митниця Державної фіскальної служби України

Представник - Безлущенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з адміністративним позовом позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до Одеської митниці Державної фіскальної служби, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Гайдара, буд. 21-А, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці Державної фіскальної служби від 13 лютого 2019 року у справі про порушення митних правил №2386/50000/18 від 14.08.2018 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 321681,33 гривень. Провадження у справі закрити, посилаючись на такі обставини.

Позивач вважає зазначену постанову необґрунтованою, безпідставною та не підтвердженою належними доказами, у зв`язку з чим, на думку позивача, підстави для притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

14.07.2018 року було складено протокол про порушення митних правил № 2386/50000/18 відносно ОСОБА_4 . За результатами розгляду даного протоколу 13.02.2019 року в.о. заступника начальника Одеської митниці ДФС - начальником Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Чайка Є.О. було винесено постанову № 2386/50000/18 у справі про порушення митних правил, якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків неоплаченої суми митних платежів, шо становить 321 681,33 грн.

Позивач не є особою, яка несе відповідальність за дотримання правил митного режиму «тимчасове ввезення», а також не повинен нести відповідальність за недотримання правил даного режиму.

Позивач зазначив, що відповідно ст. 293 Митного кодексу України, особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Пунктом 3 частини 2 ст. 293 Митного кодексу України вказаний обов`язок, у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, покладений на особу, відповідальну за дотримання митного режиму. Аналогічні положення щодо сплати суми податкового зобов`язання та пені відповідно до Податкового кодексу України особою, відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами передбачені частиною 2 ст. 105 Митного кодексу України.

Разом з тим пунктом 1 ст. 458 Митного кодексу України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Позивач ніколи не отримував митні пільги щодо автомобіля марки «MERCEDES- BENZ VITO», д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , так як вказаного автомобіля на митну територію України не ввозив: не є його власником та не знав і не міг знати про те, хто ввіз на митну територію України вищезазначений транспортний засіб, так само позивач і не знав, і не повинен був знати в якому режимі було ввезено транспортний засіб і чи були на нього отримані будь-які митні пільги. Крім того, позивач не міг мати прямого умислу на вчинення будь-якого порушення митних правил, оскільки не є ані власником транспортного засобу, ані особою, відповідальною за дотримання правил митного режиму, ані взагалі заінтересованою в цьому особою.

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, позивач зазначає, що він не є суб`єктом порушення митних правил, за яке передбачена відповідальність згідно ст. 485 Митного кодексу України.

Одеською митницею ДФС було порушено права позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою (особисто або через представника) під час розгляду справи у органі доходів і зборів, що унеможливило здійснення позивачем права на захист (ст. 498 Митного кодексу України).

Так, розгляд відповідної справи було призначено на 13.02.2019 року о 10.30. У зв`язку із тим, що позивач перебував на лікарняному (струс мозку) та не був спроможний прийняти участь у розгляді справи особисто, з метою участі у розгляді справи на вказані дату та час прибув представник позивача, адвокат Коваленко К.О. за адресою АДРЕСА_3. Проте, жодного засідання з розгляду протоколу про порушення митних правил позивачем в цей день так і не відбулося, а представнику позивача так і не змогли пояснити, чому засідання не відбулося та на яку дату відповідне засідання було перенесено. У зв`язку із наведеними обставинами та неможливістю передачі клопотання до канцелярії представником позивача, так як канцелярія Одеської Митниці ДФС знаходиться за юридичною адресою Одеської митниці ДФС, представником позивача засобами електронного зв`язку (ел. пошта) було надіслано скан-копію клопотання із викладенням зазначених вище обставин та проханням повідомити про час та місце розгляду справи.

Проте, не дивлячись на той факт, що розгляд справи 13.02.2019 року так і не відбувся, Одеською митницею ДФС на адресу позивача було направлено постанову № 2386/50000/18 у справі про порушення митних правил, якою справу начебто було розглянуто за відсутності позивача та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Відповідно до вказаної постанови розгляд справи начебто відбувся 13.02.2019 року, що не може відповідати дійсності, виходячи з обставин викладених вище.

Крім того, на адресу представника позивача адвоката Коваленко К. О. було надіслано лист про те, що розгляд даної справи відбувся о 10.00 годині 13 лютого 2019 року, а позивач не скористався правом участі у розгляді справи особисто або через свого представника, що взагалі не відповідає дійсності та порушує право позивача на захист у зв`язку з тим, що розгляд було призначено на 10.30 згідно офіційного листа Одеської митниці ДФС.

Протокол про порушення митних правил № 2386/50000/18 (початок провадження у справі) складено за відсутності підстав, передбачених ст. 491 Митного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що вона та позивач не згодні із зазначеною постановою і спросять її скасувати як необґрунтовану, винесену з порушенням їх прав, наполягала на задоволенні позову за викладених обставин. Надала суду відповідь на відзив, в якій просила відмовити у задоволенні вимог відповідача зазначених у відзиві, скасувати постанову, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник Одеської митниці Державної фіскальної служби України в судовому засіданнізаперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що постанова була винесена правомірно. Надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вивчивши адміністративну справу, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 14.08.2018 року приблизно о 09 годині 20 хвилин при в`їзді в місто Рені на автошляху «Рені - Одеса», в напрямку міста Рені нарядом прикордонної служби ОРВ з м.д.н.п. «РЕНІ» ОРУ Південного регіонального управління було зупинено легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO», д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія, під керуванням громадянина України ОСОБА_6

В ході перевірки легкового автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія, та документів, працівниками прикордонної служби було повідомлено працівників другого відділу оперативного реагування Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС про зупинку вищевказаного транспортного засобу, яким керував громадянин України ОСОБА_7 , з приводу встановлення законності користування вищезазначеним транспортним засобом цим громадянином на території України.

Під час перевірки вказаного автотранспортного засобу згідно з інформацією, наявною в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС, встановлено, що вказаний легковий автомобіль «MERCEDES- BENZ VITO», д/н НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія, був ввезений на митну територію України 13.02.2018 року о 08 годині 58 хвилин громадянкою Молдови ОСОБА_15, через пункт пропуску «Табаки-Мирне» митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС, в митному режимі «тимчасове ввезення до одного року», з метою «особистого користування».

Згідно статті 380 Митного Кодексу України строк тимчасового ввезення для громадян-нерезидентів становить до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

При цьому, ст. 380 МК України визначено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у ст. 319 МК України.

Згідно зі ст. 292 МК України, митні платежі не сплачуються при ввезенні товарів на митну територію України, якщо такі товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Кодексу, Податкового кодексу України не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Статтею 103 МК України встановлено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення, зокрема, ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та підлягають реекспорту до завершення встановленого строку.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702,8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тони), 8711 згідно з УКТЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Статтями 277, 278 МК України передбачено, що об`єктом оподаткування митом є товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII Митного Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України. При цьому, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

З огляду на викладене, умовою для отримання дозволу митниці на тимчасове ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування громадянами-резидентами є оформлення митної декларації шляхом проставляння посадовою особою відтиску особистої номерної печатки та сплата обов`язкових митних платежів. У разі невиконання цих умов, громадянин-резидент не має законних підстав, згідно з вимогами статті 380 МК України, на можливість застосування тимчасового ввезення автомобіля. Тобто, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Зважаючи на викладене, до транспортного засобу «MERCEDES-BENZ VITO», д/н НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія, під час переміщення на митну територію України 13.02.2018 року не застосовувались заходи по сплаті митних платежів, оскільки ввезення відбувалось нерезидентом, який, згідно зі ст.380 МК України має право тимчасово ввозити транспортний засіб на строк до одного року з умовним звільненням від оподаткування митними платежами.

Резидент має право користування транспортним засобом іноземної реєстрації виключно за умови після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до зазначеного, використання транспортного засобу іншою особою, ніж тою, якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, я зв`язку з якими було надано такі пільги.

Таким чином, на думку митного органу ДФС, громадянин України ОСОБА_7 , будучи резидентом України, неправомірно користувався транспортним «MERCEDES-BENZ VITO», д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, що вказує на наявність в його діях ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України.

За вказаних обставин, на підставі ст.ст.459, 494 МК України працівником Одеської митниці ДФС у відношенні громадянина України ОСОБА_4 складено протокол про ПМП №2386/50000/18 від 14.08.2018 року за ознаками ст.485 МК України.

23.01.2019 року позивач звернувся до Одеської митниці ДФС із заявою про перенесення дати розгляду справи у зв`язку з тим, що ним прийнято рішення про постановку на облік на території України автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія.

Листом Одеської митниці ДФС за № 884/10/15-70-20-06 від 24.01.2019 року ОСОБА_4 повідомлено, що розгляд справи про порушення митних правил № 2386/50000/18 заведеної 14.08.2018 року у відношенні нього за ст. 485 МК України відбудеться о 10 годині 30 хвилин 13.02.2019 року за адресою: м. Одеса, пл. Митна,1.

Представник позивача - адвокат Кроваленко К .О . надала до Одеської митниці ДФС лист за вих. № 01-04/19 від 13.02.2019 року щодо надання інформації, дату та час розгляду справи про порушення митних правил № 2386/50000/18 заведеної 14.08.2018 року у відношенні ОСОБА_1 , так як о 10 годині 30 хвилин 13.02.2019 року розгляду зазначеної справи не відбувся.

Листом Одеської митниці ДФС за № 1922/10/15-70-20-06 від 15.02.2019 року у відповідь на запит представника позивача Кіру Івана - адвоката Коваленко Н .О . (вих. № 01-04/19 від 13.02.2019 року), повідомлено, що оскільки до 10 години 00 хвилин 13.02.2019 року громадянин ОСОБА_11 або його представник на підставі нотаріально посвідченої довіреності, були відсутніми, а також за відсутності інформації щодо митного оформлення громадянином ОСОБА_1 у митному режимі «імпорт 40» автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 13.02.2019 року о 10 годині 00 хвилин Одеською митницею ДФС було розглянуто справу про порушення митних правил № 2386/50000/18.

13 лютого 2019 року відносно ОСОБА_4 в . о . заступником начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Чайка Є.О., на підставі протоколу про порушення митних правил №2386/50000/18 від 14.08.2018 року за ознаками ст.485 МК України, ухвалено постанову, за відсутності позивача, якою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Одеська область, с. Утконосівка; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; працює торгівельним представником у фірмі "Юніон Трейд Плюс"; посвідчення водія НОМЕР_3 ,-видане Центром ДАІ 5105 ГУМВС України в Одеській області; паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий 28.09.2011 року, визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 321 681,33 грн. (триста двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня тридцять три копійки).

Також, судом встановлено, що відповідно до виписного епікризу № 575 Комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської міської ради «Ізмаїльська міська центральна лікарня» зазначено, що з 13.02.2019 року по 18.02.2019 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Ізмаїльської міської центральної лікарні.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи; правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Протокол ПМП був складений 14.08.2018 р. в присутності позивача, під час його перетинання державного кордону в якості пасажира. Позивачу було повідомлено, що інформацію про дату місце та час розгляду митної справи про ПМП йому повідомлять телефоном, а копію протоколу він отримує поштою. Між тим, копію протоколу він не отримав і по телефону ніхто йому не дзвонив.

Відповідач стверджує, що копія протоколу була направлена позивачу поштовим зв`язком, незважаючи на те, що в протоколі є відмітка про вручення його позивачу.

Розгляд митної справи про порушення митних правил № 2386/50000/18 був перенесений Одеською митницею ДФС на 10 годину 30 хвилин 13.02.2019 р. з ініціативи позивача на підставі поданої ним заяви. Відповідач наголошує, що позивач був повідомлений про це належним чином і оскільки заяв та клопотань про участь у справі або перенесення її розгляду не надходило, справу правомірно розглянуто без участі особи, що притягується до відповідальності. На підтвердження цього в матеріалах митної справи ПМП наявний лист в.о. заступника начальника митниці - заступника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС №1922/10/15-70-20-06 від 15.02.2019 про те, справу розглянуто 13.02.2019 року о 10 годині 00 хвилин. Між тим, ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи о 10 годині 30 хвилин 13.02.2019 року.

Отже твердження відповідача про те, що ним дотримано вимоги статті 526 МК України не відповідають дійсності та спростовуються наявними у справі матеріалами.

Після 18 лютого 2019 року, ОСОБА_13 дізнався про винесення стосовно нього оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил від його представника, якому це повідомлення Одеською митницею ДФС за № 1922/10/15-70-20-06 від 15.02.2019 року.

Відповідно до ст. 485 МК України до дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів відносяться заявлення в митній декларації, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до норм Додатку "С" Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), до якої Україна приєдналась з 24.03.2004 року, Україна дозволяє тимчасове ввезення транспортних засобів на митну територію України без вимагання митного документа або гарантії, з умовним звільненням від ввізного мита і податків та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру.

Зазначені права на пільги надаються цією Конвенцією, якщо транспортні засоби зареєстровані на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім`я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і будуть ввозитись та використовуватись даними особами. Також дозволяється ввозити та використовувати зазначені транспортні засоби третіми особами, яким не належать (на яких не зареєстровані) транспортні засоби.

Відповідно до статті 2 Додатку С користуються правом на тимчасове ввезення відповідно до статті 2 цієї Конвенції «транспортні засоби комерційного чи приватного використання". Відповідно до п. (с) термінів, визначених у цьому Додатку, "приватне використання" означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України регламентуються ст.380 МК України.

Частинами 1, 2 статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 Митного Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вартість автомобіля MERCEDES-BENZ VITO», д/н НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія, з якої розраховано обов`язкові митні платежі та застосовано адміністративне стягнення, визначена на підставі висновку експертного товарознавчого дослідження від 03.10.2018 №120/18, виданого ФОП « ОСОБА_14 .».

Разом з цим, пунктом 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 визначено, що у висновку експерта серед інших даних зазначаються дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем експертом; відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); результати візуального огляду щодо відповідності невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу технічному паспорті) або в інших документах; відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів.

Однак, вказані вимоги Методики виконані не були, оскільки автомобіль MERCEDES-BENZ VITO», д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія, експертом не оглядався.

Оскільки експертом предмет оцінки не оглядався, не вивчались вищеназвані характеристики автомобіля, які є суттєвими чинниками, що впливають на вартість автомобіля, висновок експертного товарознавчого дослідження від 03.10.2018 щодо вартості автомобіля є недостовірним, а відтак не міг використовуватися як документ, який належним чином підтверджує митну вартість транспортного засобу для умов визначення митних платежів станом на час вчинення правопорушення, описаного в оскаржуваній постанові.

Таким чином, на думку позивача, відповідачем порушено вимоги закону щодо порядку розгляду справи, не з`ясовано обставини, які мають суттєве значення для законного вирішення справи про порушення митних правил та незаконно накладено на позивача адміністративне стягнення, яке є нестерпним тягарем для нього та його родини.

Також, позивач звернути увагу суду на те, що 15.05.2008 р. Європейським судом з прав людини розглянуто справу «Надточій проти України» (заява №7460/03), яка стосувалась справи про адміністративне правопорушення за порушення митних правил.

У своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що Уряд визнав карний кримінально-правовий характер кодексу України про адміністративні правопорушення, проте заперечував, що Митний кодекс має аналогічний характер. Суд не погодився з такою думкою і вказав, що не вбачає істотної різниці між КУпАП та розділом VIII МК України, який стосується окремих видів митних правопорушень, які також можна визначити як адміністративні правопорушення.

Таким чином, ЄСПЛ вважав, що ця справа за своєю суттю є кримінальною, а також, що зазначені митні правопорушення фактично мали кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція), (п. п. 21, 22 рішення).

З огляду на це Рішення ЄСПЛ, аналіз статті 485 МК України, дозволяє дійти висновку про те, що фактично - це кримінальна стаття, за своєю сутністю.

Окремо, суд зазначає, що про кримінальний характер цієї статті свідчить не тільки її склад, докладно описаний в диспозиції статті, а й розмір стягнення (штрафу), що перевищує передбачені розміри стягнень за Кримінальним кодексом України, передбаченими за ті чи інші кримінальні правопорушення.

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

З огляду на вишевикладене, неповідомлення належним чином та неприсутність позивача, а фактично обвинуваченого, на засіданнях щодо його справи, враховуючи, що ця справа за своєї суттю може бути визнаною кримінальною, є грубим порушення основоположних норм права.

Крім того, протиправні дії відповідача, направлені на позбавлення позивача майна (коштів), є грубим порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції з захисту прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.11.2007 року у справі «Україна-Тюмень проти України» у пункті 49 суд вказав, шо найважливіша вимога статті 1 Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише на умовах передбачених законом (subject to conditions provided by law), а другий пункт визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. У пункті 55 надано тлумачення пропорційності втручання в право на мирне володіння майном та зазначив, що таке втручання повинно бути здійснено з дотриманням справедливого балансу (fare balanсе) між вимогами загального інтересу суспільства та захисту основоположних свобод особи. Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення права власності.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 530 Митного кодексу України законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики і сфері державної митної справи, а постанови центрального органу виконавчої влади, що і безпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову, внесенням подання прокурора або в порядку контролю.

Згідно до ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача. Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні . Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили . Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_4 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил необхідно задовольнити. Скасувати постанову Одеської митниці Державної фіскальної служби України від 13 лютого 2018 року у справі про порушення митних правил № 2386/50000/18.

Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 251, 254, 268, 280, 288, 289 КУпАП, ст. ст. 4, 49, 50, 53, 57, 69, 257, 264, 266, 268, 279, 280, 319, 355, 417, 418, 458, 460, 485, 529, 530, 531, 532, 533, 485 Митного кодексу України, ст. ст. 2, 6, 8, 10, 19, 46, 72, 77, 90, 205, 242-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці ДФС від 13.02.2019 року за №2386/50000/19 у справі про порушення митних правил, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 321681,33 грн.

Справу закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Малиновського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено 15 квітня 2019 року.

Суддя Гуревський В.К.