Справа № 826/10920/18
Суддя: Саприкіна Ірина Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 826/10920/18 (П/9901/792/18)

Провадження № 11-1207заі18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

Головуючого судді Князєва В. С.,

судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Сергійчук Л. Ю.,

позивача - ОСОБА_4,

представника Верховної Ради України - Лаптієва А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Анцупової Т. О. від 28 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Верховної Ради України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

13 липня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Верховної Ради України (далі - ВРУ, Рада), яка виразилася у незатвердженні Положення про Апарат ВРУ;

- зобов'язати Раду затвердити постановою Положення про Апарат ВРУ.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2018 року зазначену адміністративну справу передано за належністю до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки вже є спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (справа № 9901/663/18).

Не погодившись із таким судовим рішенням з підстави порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати незаконну, на його думку, ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. На обґрунтування своєї позиції позивач зазначив, що спір у справі № 9901/663/18 не розглянуто по суті, а тому справа, яка розглядається, є відмінною від справи № 9901/663/18.

ВРУ у відзиві на апеляційну скаргу просить у її задоволені відмовити, оскільки Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду прийняв оскаржуване рішення з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

У судовому засіданні та у додаткових поясненнях ОСОБА_4 визнав, що ці справи є тотожними, однак при цьому позивач вважає необхідним об'єднати зазначені справи і продовжити їх судовий розгляд судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та надані на противагу їм аргументи відповідача, ВеликаПалата Верховного Суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis п. 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким спором відповідно до наведеної норми визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю тотожні за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Як установлено судом першої інстанції, у червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з адміністративним позовом до ВРУ про визнання протиправною (незаконною) бездіяльності Ради щодо незатвердження Положення про Апарат ВРУ та зобов'язання відповідача затвердити своєю Постановою Положення про Апарат Ради (справа № 9901/663/18).

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 липня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за вказаним позовом.

В подальшому позивач звернувся до ВеликоїПалати Верховного Суду із апеляційною скаргою на зазначене судове рішення.

Постановою Великої Палати Верховного від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 02 липня 2018 року змінено, викладено її мотивувальну частину в редакції прийнятої постанови. В іншій частині - залишено без змін.

Проаналізувавши позовні вимоги позивача у цій справі, убачається, що вони є аналогічними вимогам у справі № 9901/663/18. Зокрема, предметом спору у зазначеній справі, як і в цій справі, є визнання протиправною бездіяльності Ради щодо незатвердження Положення про Апарат ВРУ та зобов'язання відповідача затвердити таке Положення.

При цьому підставами визнання протиправною бездіяльності відповідача в обох адміністративних позовах ОСОБА_4 зазначає невідповідність Положення про Апарат ВРУ, затвердженого розпорядженням Голови ВРУ від 25 серпня 2011 року № 796 зі змінами і доповненнями (в редакції розпорядження Голови ВРУ від 20 листопада 2014 року № 734) вимогам ч. 3 ст. 7 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

Отже, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що сторони, предмет та підстави вказаних вище двох позовів є однаковими.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду встановила, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі на підставі ч. 4 ст. 170 КАС України, оскільки вже існує спір між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самим підстав.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. Скаржник в апеляційній скарзі не спростував правильності висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 241-243, 250, 266, 316, 321, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.С. Князєв

Суддя-доповідач: І.В.Саприкіна

Судді:

Н. О. Антонюк Н. П. Лященко

С. В. Бакуліна О.Б. Прокопенко

В. В. Британчук Л.І. Рогач

В. І. Данішевська О. М. Ситнік

О. С. Золотніков О. С. Ткачук

О. Р. Кібенко В.Ю. Уркевич

Л. М. Лобойко О.Г. Яновська