Справа № 1740/2399/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1580/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі № 1740/2399/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції - Щербаков В. В.,

час ухвалення рішення - 13.12.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 29.12.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо незаконного зменшення нарахування йому відсотків пенсійного забезпечення з 01 липня 2012 року відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ із наступними змінами від 12 липня 2001 №2663-ІІІ з 71% до 52% та зобов'язати відповідача провести нарахування йому пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ із наступними змінами від 12 липня 2001 №2663-ІІІ з 01 липня 2012 року в подальшому з розрахунку 71% від суми середньомісячної заробітної плати за аналогічною посадою працівника прокуратури на сьогоднішній день.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо незаконного зменшення нарахування відсотків пенсійного забезпечення ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ до 52%. Зобов'язано Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, починаючи з 17 березня 2018 року і в подальшому, виходячи з розрахунку 63% заробітної плати за документами пенсійної справи. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що суд першої інстанції частково неправильно застосував приписи ч.4,5 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", не зарахувавши до 13 років 10 місяців і 2 днів стажу за вислугу років в органах прокуратури 1 рік 9 місяців та 7 днів - період роботи в Рівненському облвиконкомі на посаді державного службовця з вищою юридичною освітою, що разом складало б 15 років, що дорівнювало б 60 % вислуги в органах прокуратури, а також зарахованих судом 11 % за 11 років страхового стажу понад нормативний стаж роботи 25 років, що разом склало б 71 % пенсії від заробітної плати. Крім того, судом при винесенні рішення не враховані вимоги ч.2 ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" щодо стягнення з Пенсійного фонду сум пенсій не одержаних апелянтом своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсії за минулий час без обмеження будь - яким строком, тому відповідний перерахунок пенсії необхідно здійснити починаючи з 01 липня 2012 року. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржуване рішення - змінити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивача ОСОБА_1 з 15 грудня 1999 року з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» переведено на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII.

Загальний страховий стаж позивача становив 36 років 10 місяців 2 дні, стаж роботи на прокурорських посадах - 13 років 4 місяці 23 дні на час переведення його на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Розмір пенсії ОСОБА_1 за вислугою років з 15 грудня 1999 року було визначено, виходячи з 44% від місячного заробітку з урахуванням 13 років роботи на прокурорських посадах та 11 років понаднормативного стажу.

З 01 серпня 2001 року здійснено перерахунок пенсії позивача шляхом обчислення її розміру пропорційному 15 років роботи на прокурорських посадах (13 років 4 місяці 23 дні - робота на посадах прокурорів і слідчих прокуратури + 1 рік 9 місяців 7 днів - період роботи на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою) та 11 років понад нормативний стаж, з розрахунку 71% від місячного заробітку відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII з наступними змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру" від 12 липня 2001 року №2663-ІІІ.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити його про розмір відсотків від заробітної плати, яку позивач отримував, працюючи в прокуратурі Рівненської області.

Листом Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області №702/10 від 23 серпня 2016 року позивача повідомлено про те, що вчергове його пенсія за вислугою років перерахована з 01 липня 2012 року у зв'язку з упорядкуванням структури та умов оплати праці працівників прокуратури. Розмір пенсії обчислений пропорційному 15 років роботи на прокурорських посадах (13 років 5 місяці 23 дні - робота на посадах прокурорів і слідчих прокуратури + 1 рік 9 місяців 7 днів - період роботи на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою) та становив 60% місячного заробітку відповідно до норм Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII (в редакції змін, внесених Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"). Розмір пенсії ОСОБА_1 перерахований з 01 серпня 2016 року із виключенням зі стажу роботи позивача на посадах прокурорів та слідчих період роботи з 29 червня 1983 року по 05 квітня 1985 року у Рівненському облвиконкомі, що мотивовано тим фактом, що Київський ордена Леніна Державний університет ім. Т. Г. Шевченка, який позивач закінчив 29 червня 1983 року за спеціальністю "правознавство" та отримав кваліфікацію "юрист" не віднесено до вищих юридичних навчальних закладів. Враховуючи наведене, відсотковий розмір пенсії приведений у відповідність до чинного законодавства та обчислений з урахуванням стажу роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури 13 років та становить 52% від суми місячного заробітку.

22 березня 2018 року позивач звернувся в Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою щодо правильності обчислення розміру його пенсії.

Листом №166/10 від 05 квітня 2018 року відповідач надав ОСОБА_1 роз'яснення щодо порядку обчислення пенсії за вислугу років, аналогічні викладеним у листі Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області №702/10 від 23 серпня 2016 року.

30 липня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо законності визначення відсотків його пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ із змінами від 12 липня 2001 року №2663-ІІІ, у якій просив починаючи з 01 липня 2012 року і по день звернення здійснити виплату його пенсії із розрахунку 71% відповідно до вищевказаного Закону.

Листом від 13 серпня №333/10 Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку його пенсії із розрахунку 71% місячної заробітної плати відповідного працівника прокуратури, мотивуючи це тим, що відсотковий розмір пенсії приведений у відповідність до чинного законодавства та обчислений з урахуванням стажу роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури 13 років та становить 52% від суми місячного заробітку.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично звузив зміст та обсяг існуючих прав і свобод ОСОБА_1 на обчислення відсоткового розміру його пенсії з урахуванням 11% за 11 років понад нормативний загальний стажу понад 25 років, що свідчить про протиправність зменшення розміру його пенсії при її перерахунку з 01 липня 2012 року на 11% за 11 років стажу роботи понад встановлену Законом норму 25 років, позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають задоволенню. Разом з тим, на дату призначення позивачу пенсії та наступних перерахунків, відсутні підстави для врахування до прокурорського стажу ОСОБА_1 періоду його роботи на посаді державного службовця з вищою юридичною освітою з 29 червня 1983 року по 05 квітня 1985 року та визначення відсоткового розміру пенсійної виплати з урахуванням вказаного періоду, оскільки на час призначення такої пенсії цей період не належав до прокурорського стажу, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, починаючи з 17 березня 2018 року і в подальшому, виходячи з розрахунку 63% заробітної плати за документами пенсійної справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі № 1740/2399/18 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо розрахунку його пенсії, виходячи із 63% заробітної плати, що зумовлено виключенням із прокурорського стажу періоду роботи позивача з 28 червня 1983 року по 05 квітня 1985 року на посаді державного службовця з вищою юридичною освітою та застосування до спірних правовідносин наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів виходить з наступного.

Пенсійне забезпечення прокурорсько-слідчих працівників станом на дату призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років 15 грудня 1999 року визначалось ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII (далі - Закон №1789-XII).

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закон №1789-XII (в редакції, чинній на день переведення позивача на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» - 15 грудня 1999 року) працівники прокуратури, яким присвоєно класні чини, із стажем роботи в органах прокуратури 20 років і більше мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років.

Згідно з п. «в» ч.2 цієї статті пенсії за вислугу років призначаються, зокрема, працівникам, зазначеним у пунктах "а" та "б" частини другої цієї статті, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 12 років, після досягнення чоловіками 60 років при загальному стажі роботи 25 років і більше, а жінками - 55 років при загальному стажі роботи 20 років і більше - у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорсько-слідчих посадах з розрахунку 50 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги. За кожний рік загального стажу понад 25 років для чоловіків і 20 років - для жінок пенсія збільшується на один відсоток місячного заробітку, з якого вона обчислюється.

Як вбачається з матеріалів справи, стаж роботи ОСОБА_1 на прокурорських та слідчих посадах на час призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" складав 13 років 10 місяців і 2 дні.

Враховуючи наведене, позивачу з 15 грудня 1999 року призначена пенсії відповідно до п."в" ст. 50-1 Закону №1789-XII після досягнення ним 60 років пропорційному кількості повних років роботи на прокурорсько-слідчих посадах з розрахунку 50 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги, зокрема 50% х (13 повних років роботи на прокурорсько-слідчих посадах : 20 (загальна вислуга років, зазначена у пункті)).

Відсотковий розмір заробітної плати, який враховувався при обчисленні пенсії позивача з 15 грудня 1999 року визначений у розмірі 44% від середньомісячної заробітної плати, до нього, зокрема, включено 11% за 11 років роботи позивача понад нормативний стаж 25 років.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру" від 12 липня 2001 №2663-ІІІ (далі - Закон №2663-ІІІ) внесені зміни до ст. 50-1 Закону №1789-XII.

Зокрема, ч.1 ст.50-1 Закону викладена у такій редакції: прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку»

Ч.5 ст.50-1 Закону №1789-XII викладена у наступній редакції: до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст.56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Відповідно до ч.4 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції Закону №1789-XII працівникам, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 10 років, після досягнення чоловіками 55 років при загальному стажі роботи 25 років і більше, а жінками - 50 років при загальному стажі роботи 20 років і більше, пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги. За кожний рік загального стажу понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія збільшується на один відсоток місячного заробітку, з якого вона обчислюється.

До поняття "Прокурор" у розумінні ст.56 Закону, в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, віднесено Генерального прокурора України та його заступників, підпорядкованих прокурорів та їх заступників, старших помічників і помічників прокурора, начальників управлінь і відділів, їх заступників, старших прокурорів і прокурорів управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

З системного аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку про те, що вислуга років, до якої входить як час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст.56 цього Закону, так і інші періоди зайнятості особи, зазначені у ч.5 цієї статті, впливає виключно на визначення у особи права для призначення пенсії на підставі ч.1 ст.50-1 Закону незалежно від віку.

Як вбачається з матеріалів справи, стаж роботи позивача на посадах, визначених ст. 56 Закону №1789-XII, станом на дату призначення пенсії та наступних перерахунків становив повні 13 років.

Разом з тим, чинним на час призначення позивачу пенсії законодавством не передбачалось зарахування періоду роботи на посаді як державного службовця з вищою юридичною освітою до прокурорського стажу для визначення відсоткового розміру обчислення пенсійної виплати відповідно до ч.4 ст.50-1 Закону №1789-XII.

Таким чином, період роботи позивача на посаді як державного службовця з вищою юридичною освітою у Рівненському облвиконкомі з 29 червня 1983 року по 05 квітня 1985 року, відповідно до вищевказаних приписів ч.5 ст.50-1 Закону №1789-XII зараховується виключно до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до ч.1 ст.50-1 цього Закону і не враховується до прокурорського стажу для визначення відсоткового розміру обчислення пенсійної виплати, у зв'язку з чим період роботи ОСОБА_1 на посаді як державного службовця з вищою юридичною освітою у Рівненському облвиконкомі з 29 червня 1983 року по 05 квітня 1985 року помилково зараховано до прокурорського стажу при перерахунку пенсії з 01 серпня 2001 року.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неврахування періоду роботи ОСОБА_1 на посаді як державного службовця з вищою юридичною освітою у Рівненському облвиконкомі з 29 червня 1983 року по 05 квітня 1985 року до прокурорського стажу, оскільки такий не враховувався при її призначенні позивачу, у зв'язку з чим доводи позивача колегія суддів в цій частині відхиляє як безпідставні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про здійснення ним правильного розрахунку пенсії ОСОБА_1, який повинен становити 63 %.

Цей відсотковий розмір обчислений наступним чином: 80% місячного заробітку х (13 років (повні роки роботи позивача на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 Закону) : 20 років вислуги) + 11% (за 11 років страхового стажу понад встановлену норму 25 років) = 63%.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідач фактично звузив зміст та обсяг існуючих прав і свобод ОСОБА_1 на обчислення відсоткового розміру його пенсії з урахуванням 11% за 11 років понад нормативний загальний стажу понад 25 років, оскільки виходячи із висновків Конституційного Суду України, викладених у рішеннях від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

З врахуванням закріпленого у ст.58 Конституції України принципу незворотності дії в часі законів та інших правових актів, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосувавши при перерахунку пенсії позивача з 01 липня 2012 року Закон №3668-VI, яким внесені зміни до ст.50-1 Закону №1789-XII щодо порядку обчислення пенсії за вислугою років при їх призначенні працівникам прокуратури, відповідач фактично звузив зміст та обсяг існуючих прав і свобод ОСОБА_1 на обчислення відсоткового розміру його пенсії з урахуванням 11% за 11 років понад нормативний загальний стажу понад 25 років.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо зменшення нарахування відсотків пенсійного забезпечення ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 №1789-ХІІ без врахування 11% за 11 років понад нормативний загальний стажу понад 25 років є протиправними, і належним способом захисту порушеного права є зобов'язання врахувати цей розмір до складових пенсії.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, оскільки пенсія є періодичним платежем, що виплачується щомісяця, про розмір виплати позивач знав, а тому в разі незгоди, мав право звернутися до суду. При цьому, з огляду на вимоги адміністративного позову, з порядком обчислення пенсії, і, як наслідок, розміром пенсійних виплат, позивач не погоджується з моменту здійснення перерахунку з 01 липня 2012 року, тобто правовідносини, з якими позивач пов'язує порушення свого права, є триваючими і продовжується на момент подання адміністративного позову до суду.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, з врахуванням дня звернення позивача із заявленим позовом - 17 вересня 2018 року та встановленого ст.122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, визначив, що позовні вимоги підлягають задоволенню починаючи з 17 березня 2018 року, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії за період з 01 липня 2012 року по 16 березня 2018 року необхідно залишити без розгляду. Однак суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково зазначив, що перерахунок та виплату пенсії позивачу необхідно здійснити і в подальшому, проте судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, разом з тим, порушив норми процесуального права, а тому відповідно до вимог ч.1 п.1 ст.317 КАС України апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану рішення в частині змінити.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 246, 250, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі № 1740/2399/18 змінити, виключивши з абзацу третього резолютивної частини словосполучення «в подальшому».

Доповнити резолютивну частину рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року абзацом наступного змісту: «Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії за період з 01 липня 2012 року по 16 березня 2018 року залишити без розгляду».

У решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі № 1740/2399/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 15 квітня 2019 року.