Справа № 1.380.2019.000789
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000789
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судових засідань Кулик С.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Зубович-Яворської О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2, Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі - ГУ ПФ України у Львівській області, Відповідач), в якому просив:

- «визнати неправомірними та протиправними дії ГУ ПФ України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні, перерахунку та виплаті ОСОБА_2 державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011»;

- «зобов'язати ГУ ПФ України у Львівській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату державної та додаткової пенсій у зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у відповідності до ст.ст. 8, 19, 21, 22, 46, 58, 92 Конституції України, ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити зазначену заборгованість з 01.11.2011»;

- «виплатити заборгованість за відрахуванням фактично виплачених сум, з подальшим перерахунком пенсії з урахуванням підвищення прожиткового мінімуму на відповідний рік».

Ухвалою від 21.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що є особою з інвалідністю ІІІ групи захворювання, пов'язаного з виконанням ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (категорія 1). Перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській області, та з 2007 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказує на те, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 29.12.2009 у справі № 2а-879/2009 позов ОСОБА_2 задоволено, зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова провести перерахунок ОСОБА_2 раніше призначеної державної та додаткової пенсії відповідно до Закону України № 796-12 із змінами, внесеними Законом України № 231-V, встановивши їх з 16.01.2007 в розмірі: державна пенсія не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, додаткова пенсія 50 % мінімальної пенсії за віком та зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова проводити перерахунок пенсії з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом на відповідний рік. Зазначає, що з 01.11.2011 Відповідачем всупереч вимогам закону було зменшено розмір його пенсії, у зв'язку з чим він неодноразово звертався до Відповідача про порушення його прав, однак такі звернення не мали позитивного результату. Наголошує, що в травні 2018 року в черговий раз звернувся із заявою до Відповідача в якій просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до судових рішень, які набрали законної сили, проте Відповідач листом від 01.06.2018 № 2301/0-20/07.05-06 повідомив про відмову у проведенні перерахунку та виплати пенсії. Вважає такі дії Відповідача неправомірними та такими, що порушують його права.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов (арк. справи 91-95), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі. Зазначає, що з 19.06.2011 набрав чинності Закон України від 14.06.2011 № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, відповідно до якого у 2011 році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Тому, на думку Відповідача, Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказує на те, що пенсійні виплати передбачені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у період дії постанов Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» та від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюються у розмірах визначених цими актами. Наголошує, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої за загальним правилом не обмежена в часі, тому, у разі встановлення права на певний її розмір вона виплачується в цьому розмірі до того часу поки не відбудуться зміни в законодавстві. Стверджує, що органи Пенсійного фонду діють в межах наданих повноважень та чинних нормативно-правових актів з питань пенсійного забезпечення.

14.03.2019 Позивач подав заперечення (відповідь) на відзив (арк. справи 100-105), в яких вказав на те, що Кабінет Міністрів України не наділений владними повноваженнями щодо встановлення розмірів пенсії, а уповноважений визначити порядок їх обчислення, відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

29.03.2019 Відповідач надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив (арк. справи 106-109).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, відповіді на відзив. Просив позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги Позивача не визнала, просила у задоволенні таких відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

З'ясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 є громадянином України та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, що підтверджується копією з паспорта № НОМЕР_1 та копією з посвідчення від 14.02.2007 Серії НОМЕР_2. Згідно з тимчасовою вкладкою НОМЕР_3 до вказаного посвідчення, Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (арк. справи 14-18).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області, отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію як потерпілий внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 звертався в суд із позовом до пенсійного органу, у якому просив визнати дії неправомірними та зобов'язати призначити та перерахувати пенсію відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 № 231-V.

Згідно з постановою Залізничного районного суду м. Львова від 29.12.2009 позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова щодо незабезпечення ОСОБА_2 перерахунку раніше призначених державної та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова провести перерахунок ОСОБА_2 раніше призначеної державної та додаткової пенсії відповідно до Закону України № 796-12 із змінами, внесеними Законом України № 231-V, встановивши їх з 16.01.2007 в розмірі: державна пенсія не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, додаткова пенсія 50 % мінімальної пенсії за віком. Також, суд зобов'язав управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова проводити перерахунок пенсії з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом на відповідний рік (арк. справи 20).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.07.2010 апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова відхилено, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 29.12.2009 змінено в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова проводити перерахунок пенсії з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом на відповідний рік, шляхом виключення абзацу із резолютивної частини постанови суду (арк. справи 21-22).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2012 касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова задоволено частково, постанову Залізничного районного суду м. Львова від 29.12.2009 змінено в частині задоволення позовних вимог за період 2008 р., встановивши його з 22.05.2008, а ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 05.07.2010 скасовано (арк. справи 23-24).

04.05.2018 Позивач звернувся до ГУ ПФ України у Львівській області із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії з 01.11.2011 та в подальшому виплачувати згідно судових рішень, які набрали законної сили (арк. справи 77-78).

01.06.2018 ГУ ПФ України у Львівській області, за результатом розгляду заяви, листом від 01.06.2018 № 2301/О-20/07.05-06 надало відповідь, згідно з якою повідомило Позивача, що з 01.11.2011 розмір пенсії позивача приведено у відповідність до законодавства, а саме: Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний Бюджет України на 2011 рік», Постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету» та Постанови від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк. справи 79-80).

Позивач не погоджуючись з відмовою Відповідача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії, на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, звернувся до суду за захистом свого права.

При вирішенні спору, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із визначеннями пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає що при розгляді адміністративної справи обов'язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частиною 2 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача.

Про обов'язковість судових рішень вказано у Конституції України.

Так, відповідно до положень статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2, 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення закріплені у статті 370 КАС України, згідно із якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказані норми кореспондуються із нормами частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Як видно з матеріалів справи, постанова Вищого адміністративного суду України від 15.03.2012 щодо спірних правовідносин набрала законної сили.

Частинами 3 та 4 вказаної статті передбачено, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Статтею 383 КАС України передбачено можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зміст такої заяви, порядок її подання і судового розгляду визначені частинами 2-6 статті 383 КАС України.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що в разі протиправності вчинених відповідачем - суб'єктом владних повноважень, дій чи бездіяльності, прийнятих рішень на виконання рішення адміністративного суду, до адміністративного суду слід подавати відповідну заяву, а не новий адміністративний позов із вимогами про виконання попереднього судового рішення.

Суд звертає увагу на ту обставину, що обґрунтування позовних вимог у такій справі були предметом розгляду та вирішені судовим рішенням Вищого адміністративного суду України, яке набрало законної сили.

Таким чином, ОСОБА_2 вправі подати заяву в порядку статті 383 КАС України, а не новий адміністративний позов. Правовідносини, які виникли між сторонами в тому числі полягають у контролі за виконанням судового рішення яке набрало законної сили.

Пунктом 7 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Разом з тим, суд враховує ту обставину, що внесення змін в законодавство не є підставою для припинення виплати пенсії за рішенням суду, яке набрало законної сили.

Також, суд зазначає, що в постанові Вищого адміністративного суду України від 15.03.2012, яка набрала законної сили не вказана кінцева дата періоду до якого слід здійснювати нарахування та виплату пенсії, що свідчить про те, що кінцева дата пенсії Позивачу визначена законом та вказана в довідці Серії 10 ААА № 014138 «пожиттєво» (арк. справи 17).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16.04.2019.

Суддя Мричко Н.І.