Справа № 0640/4523/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
17 квітня 2019 року м. Житомир справа № 0640/4523/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Романченка Є.Ю.,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирбуррозвідка" звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Житомирській області в частині списання (зарахування) коштів ТОВ "Житомирбуррозвідка" в рахунок погашення рішення №000028605 від 27.02.2017 (помилково зазначено відповідачем дата рішення - 13.02.2017);
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 19.11.2018.
19.11.2018 у зв'язку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи, справа у підготовчому судовому засіданні не слухалася. Нове підготовче засідання в справі призначено на 03.12.2018.
03.12.2018 справа знята з розгляду. Підготовче засідання в справі призначено на 13.12.2018.
13.12.2018 у зв'язку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи, справа у підготовчому судовому засіданні не слухалася. Підготовче засідання в справі призначено на 10.01.2019.
10.01.2019 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 04.02.2019 та встановлено відповідачу час для ознайомлення із заявою про збільшення предмету позовних вимог та підготовки відповіді.
04.02.2019 у зв'язку із клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, продовжено перерву в підготовчому засіданні до 20.02.2019.
Сторони до суду надали клопотання про розгляд справи без технічного звукозапису.
Ухвалою суду від 20.02.2019 закрито підготовче провадження і призначено дану адміністративну справу до судового розгляду в письмовому провадженні, без виклику учасників справи та проведення судового засідання, на підставі матеріалів справи у строки, встановлені ст. 193 Кодексу адміністративного судочинства України.
Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирбуррозвідка" зареєстровано як юридична особа та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
При цьому у відзиві представник відповідача вказує, що заборгованість в сумі 301909,30 грн виникла на підставі:
- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну плату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.02.2017 №000028605 на суму 304292,75 грн;
У свою чергу позивач наголошував, що жодної заборгованості по сплаті єдиного внеску немає. Рішення контролюючого органу №000028605 від 27.02.2017, а не від 13.02.2017, було скасовано Державною фіскальною службою України, а тому відповідач безпідставно зарахував сплачені Товариством впродовж січня - червня 2018 року кошти на погашення неіснуючого рішення та, як наслідок, сформував протиправну вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.07.2018.
Надаючи оцінку викладеним аргументам представників сторін, суд ураховує наступне.
Частиною 1 статті 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), у розумінні пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 2464-VI), - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначено в статті 9 Закону № 2464-VI.
Частиною 12 статті 9 вказаного Закону визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).
Заходи впливу та стягнення визначені у статті 25 Закону № 2464-VI.
Відповідно до частини першої вказаної статті Закону № 2464-VI, рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Частиною 3 статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно із абз. 1 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку (абз. 5 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI).
Положеннями абзацу першого частини 14 статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Відповідно до абз. 4 цієї ж частини статті 25 Закону № 2464-VI, порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.
Абзац 4 частини 15 статті 25 Закону № 2464-VI передбачає, що суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.
Судом установлено, що фактичною підставою виникнення у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску в загальній сумі 301909,30 грн, у тому числі недоїмки, та, відповідно, формування та направлення ТОВ "Житомирбуррозвідка" оскаржуваної вимоги є несвоєчасна сплата останнім штрафних санкцій та пені відповідно до рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну плату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.02.2017 №000028605 на суму 304292,75 грн.
Перевіряючи такі дії контролюючого органу суд відмічає, що приписами частини шостої статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Отже, погашення сум недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку їх календарної черговості з коштів, що надійшли від платника єдиного внеску є правомірним. При цьому обов'язковою умовою для погашення за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску, для сплати поточних платежів непогашених сум недоїмки, штрафних санкцій та пені є встановлення факту того, що такі недоїмка, штрафні санкції та пеня виникли раніше.
У контексті наведеного суд зауважує, що рішення контролюючого органу про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну плату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.02.2017 №000028605, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирбуррозвідка" застосовано штраф та/або пеню в сумі 304292,75 грн матеріали справи не містять.
Застосування штрафних санкцій та нарахування пені в загальній сумі 304292,75 грн рішенням від 13.02.2017 №000028605 в інтегрованій картці позивача по єдиному внеску за 13.02.2017 та весь 2017 рік не відображено, про що свідчить роздруківка надана відповідачем.
Представником відповідача до відзиву копії такого рішення надано не було. Також відзив не містить жодних міркувань щодо помилковості чи безпідставності доводів позивача про те, що рішення від 13.02.2017 №000028605 відповідачем не приймалося, а зарахування сплачених коштів було направлено на погашення фінансових санкцій та пені, визначених у рішенні від 27.02.2017 № 000028605, без урахування факту його скасування.
Не погодившись із цим рішенням платник оскаржив його в адміністративному порядку. Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 14.04.2017 № 8011/6/99-99-11-02-02-25 вирішено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.02.2017 № 000028605 ГУ ДФС у Житомирській області скасувати та вважати відкликаним з дня прийняття даного рішення, а скаргу ТОВ "Житомирбуррозвідка" задовольнити частково. Також зобов'язано ГУ ДФС у Житомирській області винести та направити нове рішення, з урахуванням вказаного у рішенні ДФС України.
Суд ураховує, що відповідачем нового рішення, прийнятого ГУ ДФС у Житомирській області на виконання рішення ДФС України від 14.04.2017, до суду надано не було.
Таким чином, рішення ГУ ДФС у Житомирській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.02.2017 № 000028605 з 14 квітня 2017 року вважається відкликаним, тобто вичерпало свою дію і не породжує жодних правових наслідків. Відтак, кошти, що надходили та надходять від позивача не можуть зараховуватися на погашення сум штрафних санкцій та пені, визначених у рішенні від 27.02.2017 № 000028605.
Беручи до уваги викладене, суд вважає, що дії відповідача по погашенню сум штрафних санкцій та частково пені, визначених у рішенні № 000028605, з коштів, що надходили від платника єдиного внеску у січні - червні 2018 року на погашення самостійно визначених сум єдиного внеску за звітні періоди є протиправними, такими, що порушують права та інтереси позивача, які підлягають відновленню судом.
При цьому суд ураховує, що дії відповідача щодо зарахування сплачених позивачем поточних платежів по єдиному соціальному внеску в рахунок погашення рішення про застосування штрафу та пені № 000028605, яке було відкликане за рішенням ДФС України від 14.04.2017, безпосередньо мали вплив на утворення недоїмки позивача в сумі 224056,76 грн та, відповідно, формування вимоги про сплату боргу від 20.07.2018.
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону № 2464-VI, завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.
В силу приписів статті 3 вказаного Закону збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно зі ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 згаданого Кодексу).
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).
За змістом приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В даній справі відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, зазначений обов'язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій та формування вимоги про сплату боргу від 20.07.2018. ГУ ДФС у Житомирській області не надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про необхідність зарахування сплачених позивачем у січні - червні 2018 року коштів по єдиному соціальному внеску в рахунок погашення рішення про застосування штрафу та пені № 000028605.
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету ОСОБА_1 Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Беручи до уваги наведене та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирбуррозвідка".
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отож, сплачений позивачем судовий збір у сумі 6450,00 грн (платіжне доручення № 403 від 18.09.2018 та № 2 від 09.01.2019) необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Житомирській області щодо зарахування, сплачених ТОВ "Житомирбуррозвідка" коштів по єдиному внеску в рахунок погашення рішення про застосування штрафу та пені № 000028605.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирбуррозвідка" 6450,00 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко