Справа № 420/1602/19
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1602/19
УХВАЛА

15 квітня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В. за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., розглянувши у підготовчому засіданні заяву про самовідвід по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МИРАТОРГ" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2019 року ТОВ "МИРАТОРГ" звернулося до суду з позовною заявою до ГУ ДФС в Одеській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.03.2019 року;

- зобов'язати Головне управління ДФС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування заявленого ТОВ "МИРАТОРГ" у розмірі 1402271 грн., у відповідності до абз.2 п.200.15 ст.200 ПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року о 17:22:12 на суддю Андрухіва В.В. розподілено дану справу № 420/1602/19.

Ухвалою судді від 25.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, підготовче засідання по справі призначене на 15 квітня 2019 року об 11.00 год.

08.04.2019 року відповідачем подано до канцелярії суду відзив на позов.

15.04.2019 року до початку підготовчого засідання суддею Андрухівим В.В. була подана заява про самовідвід у зв'язку з тим, що після детального ознайомлення з матеріалами позову та відзиву перед підготовчим засіданням у справі, суддя з'ясував наступні обставини.

У провадженні судді Андрухіва В.В. з 22.02.2019 року перебувала справа № 420/813/19 за позовною заявою ТОВ "МИРАТОРГ" до ГУ ДФС в Одеській області, в якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.02.2019 року;

- зобов'язати Головне управління ДФС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування заявленого ТОВ "МИРАТОРГ" у розмірі 31302343 грн., у відповідності до абз.2 п.200.15 ст.200 ПК України.

Рішенням від 26.03.2019 року позов у справі № 420/813/19 було задоволено повністю.

Як вбачається зі змісту позовних вимог по даній справі (№ 420/1602/19) та по справі № 420/813/19, вони є тотожними, але стосуються різних податкових періодів, за які позивач просив про бюджетне відшкодування ПДВ (грудень 2018р. та жовтень 2018р. відповідно).

Суддя зазначив, що правові та фактичні підстави прийняття контролюючим органом обох оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (№ від 06.02.2019 року у справі № 420/813/19 та № від 15.03.2019 року у справі № 420/1602/19) є ідентичними, пов'язані з придбанням позивачем товару у ТОВ «СІЛЬГОСП ПРОФІ», щодо взаємовідносин з яким суддя Андрухів В.В., як головуючий у справі № 420/813/19, вже висловив свою думку, надав цим взаємовідносинам правову оцінку в рішенні від 26.03.2019 року.

Вказане рішення у справі № 420/813/19 на даний час не набрало законної сили.

Відповідно ч. 1 ст. 40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Розглянувши заяву про самовідвід, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, суд дійшов висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню з наступних підстав.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань адміністративного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у адміністративних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд, відіграє практика Європейського суду з прав людини, в контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікована 11.09.1997 року) відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому, ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики Європейського суду з прав людини, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Європейський суд з прав людини напрацював критерії, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці Європейського суду з прав людини визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо ("П'єрсак проти Бельгії"); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ("Прокол проти Люксембургу"); наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі ("Дактарас проти Литви"); участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення ("Макгоннелл проти Сполученого Королівства"), тощо.

У справі "Деміколі проти Мальти" було визнано порушення об'єктивного критерію неупередженості суду, адже до складу Палати представників Мальти, яка розглядала справу заявника, входили два члени, що раніше піддавалися критиці у статті заявника, яка мала відношення до справи, а тому фактично мали особисту заінтересованість у справі.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв'язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення. Суддя не тільки виключає будь-які взаємовідносини, що не відповідають посаді, чи втручання з боку органів законодавчої та виконавчої влади, а й робить це так, щоб це було зрозуміло навіть сторонньому спостерігачу. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об'єктивності суддів та судових органів (пункти 1.1-1.6).

Відповідно до п.п.2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до вимог ст. 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у ст.ст. 36-38 КАС України, суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

Таким чином, суд дійшов висновку що заява про самовідвід судді Андрухіва В.В. є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.31, п.4 ч.1 ст.36, ст.ст. 40, 41, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Одеського окружного адміністративного суду Андрухіва В.В. про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Одеського окружного адміністративного суду Андрухіва В.В. від участі у розгляді адміністративної справи № 420/1602/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МИРАТОРГ" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Адміністративну справу № 420/1602/19 за позовом ТОВ "МИРАТОРГ" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії - передати до відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для проведення повторного автоматичного розподілу в порядку, встановленому ст.31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку окремо від судового рішення у справі не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.04.2019 року.

Суддя В.В. Андрухів