Справа № 537/5281/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р.Справа № 537/5281/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Бегунц А.О.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Апришка Євгенія Анатолійовича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 березня 2019 року по справі № 537/5281/18 (головуючий І інстанції: Фадєєвої С.О.) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Апришка Євгенія Анатолійовича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Апришка Євгенія Анатолійовича про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 303625 від 14.11.2018 та провадження у справі закрити.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 березня 2019 року позов задоволено.

Постанову поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Апришка Євгенія Ігоровича від 14.11.2018 серії НК № 303625 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 126, ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень скасовано, а провадження в справі закрито.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Апелянт наголошує на тому, що постанова серії НК № 303625 від 14.11.2018 є законною та обґрунтованою, що підтверджується доказами, а саме відеофіксацією розгляду справи.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.3 ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були в належний спосіб передбачений ст.268 КАС України повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в зв'язку з чим, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Неявка в судове засідання сторін не є перешкодою для розгляду, вирішення та прийняття рішення за наявними у справі матеріалами. В апеляційній скарзі просив розгляд справи здійснювати у його відсутності.

Здійснюючи апеляційний перегляд з урахуванням приписів ч.3 ст.3, 268, 271, 272, 286 КАС України, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та відповідні докази і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції висновувався на тому, що диспозицією ч.2 ст.122КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. З цих підстав суд дійшов висновку, що хоча позивач не дотримався вимоги п.9.9. «б» Правил дорожнього руху, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Окрім того, суд вважав, що відповідачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності зупинки транспортного засобу позивача. Суд вважав відсутнім на відеозаписі чіткої відмови позивач пред'явити посвідчення водія, більша частина відеозапису взагалі немає звуку, він не є безперервним, що позбавляє можливості з'ясувати чи дійсно була відмова водія пред'явити посвідчення водія. При відтворенні запису не підтверджується факт правомірності зупинки, оскільки запис здійснювався вже після зупинки транспортного засобу.

З такими висновками суд апеляційної інстанції не може погодитися у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

За ст. 10 ЗУ «Про дорожній рух», до компетенції власників транспортних засобів належить: здійснення заходів щодо розвитку, експлуатації та утримання у справному технічному стані транспортних засобів; перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, що постановою поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Апришка Є.А. від 14.11.2018 року серії НК № 303625 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 та ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно копії постанови, 14.11.2018 о 18 год. 10 хв. в м. Кременчуці по вул. Київській, 54а водій ОСОБА_2 після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію та не пред'явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.9.9.б та п.2.1.а ПДР України.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо першого порушення допущеного позивачем п.9.9. б. ПДР України та притягнення до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. «г» п.9.1 ПДР України, увімкнення аварійної сигналізації, відноситься до попереджувальних сигналів.

При чому п.9.2 цтх Правил, встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п.п. «б» п. 9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил …. користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, ……, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм встановлює, в одному випадку увімкнення аварійної сигналізації виникає за передбачених та визначених умов, а у іншому випадку встановлений обов'язок подання попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, при чому за не виконання останніх вимог, прямо передбачена відповідальність, встановлених ч. ст.122 КУпАП.

Колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції стосовно того, що диспозицією ч.2 ст.122КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права непередбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку. З цих підстав суд першої інстанції дійшов законного висновку, що хоча позивач не дотримався вимоги п.9.9. «б» Правил дорожнього руху, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, таким чином в діях позивача складу правопорушення за цією нормою немає. Колегія судів зазначає, що зазначені порушення можна віднести до інших порушень правил дорожнього руху, ніж передбачених ст.122 КУпАП.

Щодо іншої частини порушень встановлених ч.1 ст.126 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- ікінозйомки, відеозапису.

Під час патрулювання в місці, час, та дату, вказані в оскаржуваній постанові, відповідачем було виявлено транспортний засіб під керуванням позивача, на якому були відсутні передбачені конструкцією грязезахисні фартухи і бризковики, що було на думку відповідача порушення п.п. «е» п. 31.4.7 ПДР України.

Згідно з п. 6.8.13 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби» ДСТУ 3649:2010 КТЗ мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.

Права водія визначені положеннями п.2.14 ПДР України. Так одним з таких прав, є право водія знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду (пункт «в»).

В той же час, окрім прав водія, останній має відповідні обов'язки.

Так, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі окрім іншого, також посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.п. «а» п. 2.1 ПДР України).

Згідно з п.п. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Як встановлено судом з відеозапису наданого стороною відповідача на місці зупинки, що працівниками поліції на вимоги позивача було неодноразово повідомлено про причини зупинки. Крім того, після зупинки автомобіля на вимогу поліцейського позивач не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. «б» п. 9.9 ПДР України. Позивача було повідомлено про адміністративну відповідальність за вчинене правопорушення, роз'яснено права особи. В той же час, позивач заперечував проти правомірності таких причин зупинки. Стороною відповідача неодноразово наголошувалось на необхідності пред'явлення водійського посвідчення, в той же час позивач такого посвідчення на вимогу працівника поліції на місці не пред'явив, хоча його було повідомлено про адміністративну відповідальність за відмову надати для перевірки відповідні документи. Доказів того, що таке посвідчення до прийняття спірної постанови було пред'явлено згодом, стороною позивача не надано.

З огляду на правовий аналіз наведених норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не нівелює його обов'язку на вимогу працівника поліції пред'явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Такий обов'язок прямо передбачений Правилами та фактично не впливає на причини зупинки. За не виконання такого обов'язку, як то не пред'явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, або керування транспортним засобом особою, яка не має його при собі має наслідком настання відповідальності. Колегія суддів зазначає, що у випадку не згоди позивача з причинами зупинки працівниками поліції, то не виключена можливість відповідно до п.п. д) п.2.14 ПДР України оскаржити дії поліцейського в разі порушення ним законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, колегія суддів з урахуванням ст.251 КУпАП, ст.77 КАС України приходить до висновку, що відповідачем було прийнято до уваги факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, усні пояснення позивача, які в силу вимог ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП.

Як встановлено за матеріалами справи, до позивача застосовані санкції в мінімальних розмірах в порядку передбачених ст.36 КУпАП, тобто у розмірі 425 грн. який визначений санкціями обох статей ч.2 122 та ч. 126 КУпАП.

Враховуючи, що позивача безпідставно притягнуто до адмін..відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а за ч.1 ст.126 КУпАП обґрунтовано, то визначений розмір штрафу за цією статтею у її мінімальному розмірі підлягає залишенню без змін.

Таким чином, прийняте рішення суду щодо визнання протиправним та скасування постанови серії НК № 303625 від 14.11.2018 року у повному обсязі підлягає скасуванню в частині ч.1 ст.126 КУпАП, висновки суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі, є безпідставними та зроблені внаслідок неналежної правової оцінки. Тому, з огляду на положення ст. 317 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 268, 271, 272, 286, 292, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Апришка Євгенія Анатолійовича - задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 березня 2019 року по справі № 537/5281/18 - скасувати, в частині скасування постанови поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Апришка Євгенія Ігоровича від 14.11.2018 серії НК № 303625 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 126 КУпАП та закриття провадження.

Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 в цій частині - відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справи визначеної статтею 286КАС України, відповідно до ст. 272 цього Кодексу набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя (підпис)М.М. Яковенко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях А.О. Бегунц