Справа № 821/1201/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/1201/18

Категорія:10.3.4 Головуючий в І інстанції: Хомякова В.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 12.11.2018 р. м. Херсон

Пятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_1

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів Державної установи "Територіальне медичне об'єднання МО МВС України по Херсонській області" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної автомобільної інспекції Управління міністерства внутрішніх справ України Херсонській області, Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС в Херсонській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів Державної установи "Територіальне медичне об'єднання МО МВС України по Херсонській області", та після зміну предмету позову, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в зв'язку із інвалідністю;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги в зв'язку із інвалідністю у розмірі 252600 (двісті п'ятдесят дві тисячі шістсот) гривень;

- зобов'язати Ліквідаційну комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області виплатити йому одноразову грошову допомогу в зв'язку із інвалідністю у розмірі 252 600 (двісті п'ятдесят дві тисячі шістсот) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем, зокрема, Міністерством внутрішніх справ України протиправно не призначено йому одноразову грошову допомогу в зв'язку із інвалідністю, за наявності підстав для її призначення. Позивач зазначив, що 23.09.2008 р. під час виконання службових обов'язків в УДАІ УМВС в Херсонській області, він отримав тілесні ушкодження, а в подальшому лікувався з діагнозом струс головного мозку. 08.09.2017 ДУ "ТМО МВС України по Херсонській області" Військово-лікарська комісія за розпорядженням УКЗ УВС здійснила медичний огляд. 19.09.2017 р. МСЕК йому було встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з травмою, пов'язаною з виконанням службових обов'язків, а також визначено ступінь втрати професійної працездатності, що склав 40 %. 16.03.2018 року ним було подано заяву (рапорт) встановленого зразка на імя голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з набуттям під час виконання своїх службових обов'язків III групи інвалідності. Проте, у листі заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 21.05.2018 №19/Г-3 з приводу заяви зазначено, що надані матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності повернуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України на доопрацювання, у звязку з тим, що в пункті 11 свідоцтва про хворобу № 268 р/пс від 08.09.2017 зазначено, що травма пов'язана з виконанням службових обов'язків, захворювання пов'язане з проходженням служби в поліції, а тому неможливо з'ясувати місце останнього проходження служби, що унеможливлює розгляд зазначених матеріалів відповідно до вимог законодавства.

Позивач вважає, що відповідач порушує його права та законні інтереси, у звязку з чим він вимушений звернутись за захистом порушеного права до суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ щодо не прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю ОСОБА_2 Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_2 від 16.03.2018 року про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням інвалідності з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій апелянт посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин по справі.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, апелянт зазначив, що зі змісту положень Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року № 850, вбачається, що цим нормативно-правовим актом передбачено нарахування та виплата одноразової грошової допомоги виключно працівникам міліції.

Також апелянт зазначив, що при перевірці поданих позивачем документів було виявлено ряд розбіжностей, що унеможливило прийняття будь-якого рішення.

Так, МВС України посилалось на те, що у заяві (рапорті) позивача зазначено, що «травма та, повязана з виконанням службового обовязку», однак, в копії свідоцтва про хворобу № 268 р/нс зазначено «захворювання так, повязане з проходженням служби в поліції». В заяві (рапорті) позивача зазначено, що він є капітаном міліції, тоді як у свідоцтві про хворобу № 268 р/нс вказано, що він не придатний до служби в поліції.

Враховуючи зазначені грубі порушення допущені при оформленні документів позивача, вони були повернуті для усунення вищезазначених недоліків, з метою прийняття, після усунення зазначених розбіжностей, в подальшому відповідного рішення.

З огляду на зазначене, апелянт вважає вимоги позивача передчасними, тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 21.01.2000 року по 17.01.2001 року, та з 10.04.2002 року по 22.01.2018 року проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу із забезпечення супроводження батальйону дорожньо-патрульної служби УДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон).

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду у справі №821/1775/17 від 14.12.2017 УМВС України в Херсонській області зобов'язано звільнити ОСОБА_2 зі служби в органах внутрішніх справ на підставі пп. "б" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 УРС від 29.07.1991 № 114.

На виконання зазначеного судового рішення, позивач був звільнений УМВС у Херсонській області з органів внутрішніх справ в запас ЗСУ, про що видано наказ №2о/с від 22.01.2018 року та від цієї дати внесено запис до трудової книжки. Після звільнення позивач не проходив службу ані в органах внутрішніх справ, ані в поліції.

Згідно висновку за фактом отримання травми, затвердженого заступником начальника ДАІ УМВС України в Херсонській області 23.09.2008 року біля 00 год. 40 хв. на розі вулиці Комунарів-Горького, при зупиненні автомобіля, при порушенні дорожнього руху, ОСОБА_2 був побитий водієм цього автомобіля. В результаті чого отримав тілесні ушкодження.

У свідоцтві про хворобу № 268/р/нс від 08.09.2017 року, зокрема, у пункті 11 «Діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва)» вказано: травма, так, повязана з виконанням службових обовязків, а також зазначено про наявність захворювання, повязаного з проходженням служби в поліції.

П. 12 вказаного Свідоцтва визначено, що позивач непридатний до служби в поліції.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА № 673708 від 19.09.2017 року ОСОБА_2 встановлена ІІІ група інвалідності у зв'язку з травмою, пов'язаною з виконанням службових обов'язків. Інвалідність встановлена на строк до 01.10.2018 року.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого, серія 10 ААА № 004664 від 19.09.2017 року, ступінь втрати професійної працездатності становить 40 відсотків.

16.03.2018 року позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням третьої групи інвалідності.

Листом від 21.05.2018 року № 19/Г-3 УМВС України в Херсонській області повідомило позивача, що його матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням 3 групи інвалідності повернуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України на доопрацювання.

УМВС України в Херсонській області у листі було зазначено, що згідно заяви про проведення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, капітан міліції, старший інспектор ДПС взводу із забезпечення супроводження батальйону ДПС ДАІ УМВС України в Херсонській області, проходив службу в органах внутрішніх справ з 21.01.2000 по 17.01.2001 та з 10.04.2002 по 22.01.2018 . У пункті 11 свідоцтва про хворобу № 268 р/нс від 08.09.2017 зазначено, що травма пов'язана з виконанням службових обов'язків, захворювання пов'язане з проходженням служби в поліції. УМВС зазначило, що з матеріалів неможливо з'ясувати місце останнього проходження служби, що унеможливлює розгляд заяви про призначення допомоги.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, що виразилась у непризначенні йому одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності, позивач звернувся до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи, - в порядку та на умовах, визначених Кабінетом ОСОБА_3 України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію". Водночас, пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 21.10.2015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Пунктом 3 Порядку №850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Позивачу третя група інвалідності встановлена 19.09.2017 року, а тому з цього моменту у нього виникло право на отримання відповідної одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п.п. 7-8 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Таким чином, нормами Порядку №850 визначено, що для отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення групи інвалідності заява про її отримання має бути подана працівником за останнім місцем служби.

Судом встановлено, та не заперечується позивачем, що останнім місцем служби ОСОБА_2 було Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області.

П. 9 Порядку № 850 передбачено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ (п.п. 10-11 Порядку № 850).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в даному випадку саме МВС зобовязано прийняти відповідне рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в призначенні такої допомоги.

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що УМВС України в Херсонській області підготувало відповідний висновок про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію», та з урахуванням раніше виплаченої суми (10 872 грн.), до виплати згідно вказаного висновку підлягало 241 728 грн. (а.с. 39).

Однак, у порушення вимог Порядку № 850 відповідач МВС України не прийняв відповідного рішення за результатами розгляду поданого позивачем 16.03.2018 року рапорту.

Документи позивача були повернуті на доопрацювання, однак вчинення таких дій не передбачено Порядком № 850.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем до рапорту від 16.03.2018 року були додані всі необхідні документи у відповідності до п. 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету ОСОБА_3 України №850 від 21.10.2015.

Посилання представника МВС України на те, що подані позивачем документи містять розбіжності є необґрунтованими, з огляду на наступне.

У заяві (рапорті) позивачем зазначено, що підставою для виплати йому одноразової грошової допомоги є встановлення йому 3 групи інвалідності, у звязку із травмою, що повязана з виконанням службових обовязків.

Зазначена причина інвалідності вказана і у довідці до акту огляду МСЕК № 673708 від 19.09.2017 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що саме довідка до акта огляду МСЕК є документом, яким встановлюється дата інвалідності, та саме зазначений документ є підставою для визначення дня виникнення у особи права на отримання одноразової грошової допомоги.

В свою чергу, у п. 11 свідоцтва про хворобу № 268 р/нс зазначено про наявність у позивача, як травми, повязаної з виконанням службових обовязків, так і захворювання, повязаного з проходженням служби в поліції.

При цьому, інвалідність позивачу встановлена саме у звязку з отриманням ним травми, повязаної з виконанням службових обовязків, про що прямо зазначено у довідці до акта огляду МСЕК, яка була надана відповідачу разом із іншими документами.

З огляду на зазначене, матеріалами справи спростовуються доводи відповідача про наявність розбіжностей у поданих позивачем документах в цій частині.

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на те, що в заяві (рапорті) позивача зазначено, що він є капітаном міліції, тоді як у свідоцтві про хворобу № 268 р/нс вказано, що він не придатний до служби в поліції.

З наданих позивачем документів, які надавались і відповідачу для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги, вбачається, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ (УМВС) на посаді старшого інспектора ДПС. Позивач не працював в органах поліції. В заяві (рапорті) є відмітка службової особи ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області про те, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справи з 21.01.2000 року по 17.01.2001 року, з 10.04.2002 року по 22.01.2018 року.

Аналогічно і у висновку УМВС в Херсонській області про призначення одноразової грошової допомоги, зазначено, що він складений відносно працівника міліції, капітана міліції ОСОБА_4, який працював на посаді старшого інспектор ДПС взводу із забезпечення супроводження батальйону ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС України в Херсонській області.

Таким чином, безпідставним є посилання відповідача на неможливість з'ясування місця останнього проходження служби позивача.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що МВС не надало жодного доказу того, що самостійно намагалось з'ясувати, де саме проходив службу позивач, та останнє місце його служби.

З огляду на все вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги в зв'язку із інвалідністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги в зв'язку із інвалідністю у розмірі 252600 гривень, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі "Чуйкіна проти України" ЄСПЛ зазначив, що порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення від 10 липня 2003 року у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, пункт 45 та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, пункт 25, ECHR 2002 II).

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Слід зазначити, що прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_3 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Колегія суддів зазначає, що Порядком № 850 передбачено повноваження саме МВС приймати рішення за наслідками розгляду поданих документів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені чинним законодавством, належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути поданий позивачем рапорт про призначення одноразової грошової допомоги разом із доданими до нього документами та прийняти відповідне рішення, за наслідком такого розгляду.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в зв'язку із інвалідністю у розмірі 252600 гривень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що така вимога заявлена позивачем передчасно, оскільки наказ про виплату одноразової грошової допомоги може бути прийнятий лише після прийняття МВС рішення про призначення такої допомоги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 18.04.2019 р.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька