Справа № 160/1779/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Справа № 160/1779/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить: визнати неправомірним рішення комісії Камянського відділу обслуговування громадян ОСОБА_2 управління ПФУ в Дніпропетровській області від 28.03.2018 року про відмову йому у призначенні пенсії на пільгових умовах; зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №1 з 29.12.2017 року, з врахуванням його стажу роботи в період з 29.09.1998 року по 14.10.2003 року як роботу на умовах праці, що надає право на пільгову пенсію за Списком №1.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він працював на різних посадах, які підпадають під пільговий стаж роботи за Списком №2, що разом складає 07 років 02 місяці 07 днів. З вересня 1998 року по жовтень 2003 року він працював розливальником сталі у конверторному цеху ДМК ім.Ф.Е.Дзержинського та дана професія підпадає під п.2 розділу III Списку №1, і стаж роботи по цій спеціальності становив 05 років 00 місяців 15 днів. Враховуючи необхідний пільговий стаж, позивач у грудні 2017 року звернувся до структурного підрозділу щодо призначення йому пенсії, але рішенням відділу з питань призначення та перерахунку пенсі №6 управління застосування пенсійного законодавства ОСОБА_2 управління ПФУ в Дніпропетровській області від 28.03.2018 року, у призначенні пенсії було відмовлено, на підставі недостатнього стажу для призначення пенсії за Списком №2. Позивач вважає рішення про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах протиправним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, а тому він звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
До суду 26.03.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зазначає, що позивач звернувся із заявою про призначення йому пенсії, проте, рішенням від 28.03.2018 р. №3908 було відмовлено йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, через відсутність загального стажу 26 років 6 місяців. Відповідач зауважує, що за документами, наданими для призначення пенсії, загальний страховий стаж позивача складає: 25 років 01 місяць 16 днів, з урахуванням спірного періоду з 29.09.1998 року по 14.10.2003 року, у тому числі робота на пільгових умовах за Списком №1 - 02 роки 10 місяців 11 днів, та за Списком №2 - 07 років 02 місяці 07 днів. До загального стажу не зараховано період роботи з 12.01.1996 року по 12.03.1997 року на ВАТ «Донна», через відсутність печатки підприємства.
Крім того, відповідач зазначає, що ним також не було зараховано до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року на ПАТ «ДМК», оскільки у цей період підприємством не проведено атестацію робочого місця. Таким чином, відповідач вважає, що позивач не має права на призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком №1, оскільки за документами, наданими для призначення пенсії, робота на пільгових умовах за Списком №1 складає лише 02 роки 10 місяців 11 днів, а також позивач не має права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, оскільки загальний страховий стаж зараховано по 30.11.2017 року складає - 25 років 01 місяць 16 днів, у тому числі робота на пільгових умовах за Списком №2 - 07 років 02 місяці 07 днів. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
До суду 05.04.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що за наявністю стажу роботи за Списком № 1 більш половини необхідно строку він мав право на вихід на пенсію із скороченням загального пенсійного віку на 1 рік за кожний рік роботи в особливо важких і особливо шкідливих умовах. Чим він й скористався, подавши заяву 29.12.2017 року, а тому просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Керуючись приписами ст.263 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у письмовому відзиві на позов, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8) з 06.08.1987 року був прийнятий на роботу до Дніпровського металургійного комбінату ім.Ф.Е.Дзержинського у цех виробництва товарів народного споживання електромонтером з обслуговування електроустаткування 4 розряду; 19.11.1990 року переведений шліфувальником скловиробів 2 розряду; 01.03.1991 року присвоєний 4 розряд на тій самій посаді; 01.08.1994 року переведений електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання 4 розряду; 03.05.1995 року присвоєно 5 розряд на тій самій посаді; 08.09.1995 року був звільнений за ст.38 КЗпП України, у звязку із розірванням трудового договору за ініціативою робітника, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії БТ-І №7824046 (а.с.16-18).
Також, згідно із відомостями трудової книжки позивача, 17.03.1997 року його було прийнято до ОАО Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського в цех контрольно-вимірювальних приборів і автоматики слюсарем по контрольно-вимірювальним приборам і автоматики доменної ділянки 6 розряду, а з 29.09.1998 року переведений у конвертерний цех розливником сталі 5 розряду; 12.01.2002 року було присвоєно 6 розряд; 14.10.2003 року було звільнено за власною ініціативою за ст.38 КЗпП України (а.с.10, 16-19).
Матеріалами справи підтверджується, що у грудні 2017 року позивач звернувся до структурного підрозділу відповідача із заявою та іншими документами щодо призначення йому пенсії на пільгових умовах (а.с.13).
Згідно з рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства ОСОБА_2 управління ПФУ в Дніпропетровській області №3908 від 28.03.2018 року, було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) та п.2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», через відсутність загального стажу роботи - 26 років 6 місяців та зазначено, що за документами, наданими для призначення пенсії, загальний стаж зараховано по 30.11.2017 року та складає 25 років 01 місяць 16 днів, у тому числі: робота за Списком №1 - 2 роки 10 місяців 11 днів; робота за Списком №2 - 7 років 2 місяці 7 днів. До загального стажу не зараховано період роботи з 12.01.1996 року по 12.03.1997 року на підприємстві ВАТ «Донна» через відсутність печатки підприємства.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і пятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок.
Таким чином, право звернення позивача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, при наявності стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, залежить від 3-х умов; 1) досягнення віку, встановленого абз.1 п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058-IV; 2) наявність стажу робити з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці не менше половини такого стажу, тобто не менше 5 років; 3) наявність страхового стажу не менше 21 року 6 місяців (абз.17 п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058-IV).
Судом встановлено, що разом з іншими документами, позивачем до пенсійного органу було подано також довідки, які уточнюють особливо шкідливі та особливо важки умови праці, зайнятість в яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 21.12.2017 року №023-3005 та № 023-3004, згідно яких, до трудового стажу за Списком №1 віднесені періоди роботи позивача на посаді розливника сталі з 29.09.1998 року по 06.02.2003 року та з 07.02.2003 року по 14.10.2003 року (а.с.10-11).
Таким чином, загальний пільговий стаж складає 5 років 0 місяців 15 днів, що відповідає п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV щодо скорочення пенсійного віку для виходу на пенсію.
Суд вважає необґрунтованим посилання у рішенні відповідача на відсутність у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії, а саме, 26 років 6 місяців, отже така умова щодо розміру страхового стажу, за відсутністю повного стажу роботи в таких умовах і загального страхового стажу, передбачається п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, та за результатами атестації робочих місць.
Щодо посилання відповідачем на несвоєчасне проведення чергової атестації робочих місць роботодавцем, суд зазначає, що відповідно до п.4 Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442, атестація робочих місць проводиться у строки, встановлені колективним договором, але не рідше одного разу у п'ять років.
Відповідальність за своєчасне і якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Така відповідальність за своєчасне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації й Законом України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року.
Статтею 13 цього Закону передбачено, що роботодавець організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством.
Дострокова атестація проводиться у разі істотної зміни умов та характеру праці по ініціативі власника або уповноваженого ним органу, профспілкової спілки, трудового колективу або його виборного органу, органів Державної експертизи умов праці.
Згідно з п.3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при визначенні стажу роботи, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому Наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які діють на час роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь час роботи на відповідних посадах або по професіям незалежно від дати їх внесення в Списки за умовами підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи з 21.08.92 р. і за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 р.
В пункті 4.2 вказаного Порядку зазначено, що результати атестації (як уперше проведеної, так й чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, протягом 5 років після затвердження її результатів за умовою, якщо протягом цього часу на даному підприємстві не змінювались суттєвим чином умови та характер праці (виробництво, робота, робоче місце), які надають право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі суттєвого змінення умов та характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах повинна бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм надає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є однією із мір соціального захисту працівників, який мусить сприяти реалізації прав за здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу в особливих умовах.
Атестація повинна проводитись в строки, що передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за несвоєчасність і якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергову атестацію проведено з порушенням строків, передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації, а працівник до її проведення виконував роботу, яка надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи повинен бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Матеріалами справи підтверджується віднесення роботи позивача до Списку №1, який підтверджено як атестацією проведеною до його прийняття на роботу, так й наступними атестаціями (а.с.12).
Згідно із ст.62 Закону №1788-XII та ч.1 ст.48 КЗпП України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Судом встановлено, що не заперечується відповідачем, що позивачем для призначення йому пенсії було надано трудову книжку, яка містить записи про період та характер роботи, а також довідки, які уточнюють особливо шкідливі та особливо важки умови праці. Таким чином, суд вважає, що стаж роботи у період з 29.09.1998 року по 14.10.2003 року відноситься до пільгового стажу за Списком №1.
Щодо посилання відповідачем, що до загального стажу позивача ним не зараховано період роботи з 12.01.1996 року по 12.03.1997 року на ТОВ «Донна» через відсутність печатки підприємства.
В позові позивач зазначав, що він вживав заходи щодо отримання довідки для підтвердження наявного трудового стажу щодо призначення пенсії, проте, ним було отримано відповідь від Архівного управління Камянської міської ради, що документи зазначеного підприємства на довгострокове зберігання не надходили (а.с.21).
Суд вважає, що відсутність відомостей від підприємства та печатки, не може бути наслідком позбавлення позивача права на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, враховуючи, що він має необхідний стаж, який підтверджується записами у трудовій книжці та іншими документами.
Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей що визначають право на пенсію за віком на пільгових умовах, уточнюючу довідку передбачену пунктом 20 Порядку №637.
Тобто, виключно у випадку не підтвердження записами трудової книжки пільгового стажу, та у разі відсутності в трудовій книжці відомостей що визначають право на пенсію за віком на пільгових умовах, необхідно подати уточнюючу довідку передбачену пунктом 20 Порядку №637, проте, матеріалами справи підтверджується, що в трудовій книжці позивача містяться відомості, що визначають його право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно із ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року)) визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 134, 139, 205, 241-246, 250, 263 КАС України, суд,-
Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №3908 від 28.03.2018 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №1 з 29.12.2017 року, з врахуванням його стажу роботи в період з 29.09.1998 року по 14.10.2003 року як роботу на умовах праці, що надає право на пільгову пенсію за Списком №1.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.