Справа № 266/4838/18
Суддя: Пантелєєв Д. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/4838/18
Провадженя№ 2-а/266/27/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2019 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови, зобовязання поновити виконавче провадження, зобовязання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 18.03.2016 року головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-а/266/2053/15, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 08.02.2016 року про зобовязання Маріупольського міського центра зайнятості провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 допомоги по безробіттю з виплатою недоплаченої грошової суми з урахуванням раніше виплачених сум. Постановою від 21.11.2017 року виконавче провадження було закінчено в звязку із фактичним його виконання в повному обсязі.
Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що ухвалена з істотними порушеннями. Рішення вважає фактично не виконаним, не згодна з розміром стягнутої на її користь суми допомоги в розмірі 4879,59 грн., що є слідством бездіяльності головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. та неналежного виконання ним рішення суду. На підставі викладеного просила суд скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. від 27.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а/266/2053/15, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 08.02.2016 року, зобовязати головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. під особистим контролем начальника ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області поновити виконавче провадження, зобовязати відповідача в примусовому порядку виконати рішення суду згідно виконавчого листа №2-а/266/2053/15, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 08.02.2016 року з накладенням штрафів на Маріупольський міський центр зайнятості.
Представник відповідача, ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами , за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Маріуполь від 24.09.2015 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського міського центру зайнятості в частині зобовязання здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 допомоги по безробіттю (а. с. 49 50)
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 року постанова Приморського районного суду м. Маріуполь була доповнена зобовязання скасувати наказ від 15.04.2015 року, виданий Маріупольським міським центром зайнятості, в решті постанова залишена без змін (а. с. 51-53)
На виконання постанови 08 лютого 2016 року Приморським районним судом м. Маріуполя було видано виконавчий лист №266/2053/15-а (а. с. 137)
Постановою головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. від 18.03.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП №50526666 по примусовому виконанню виконавчого листа №266/2053/15-а (а. с. 141)
Заявою від 12.08.2016 року Маріупольський міський центр зайнятості звернувся до Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області з заявою про розяснення постанови Приморського районного суду м. Маріуполя від 24.09.2015 року в частині в частині визначення суми призначеної ОСОБА_1 допомоги по безробіттю (а. с. 154)
29.08.2016 року головний державний виконавець ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполь з заявою про розяснення постанови суду в частині визначення суми призначеної ОСОБА_1 допомоги по безробіттю (а. с. 142)
Постановою від 29.08.2016 року виконавче провадження було зупинено до розгляду Приморським районним судом м. Маріуполя заяви про розяснення постанови суду (а. с. 143)
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.09.2016 року в задоволенні заяви про розяснення судового рішення було відмовлено (а. с. 144-145)
24.10.2017 року головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. на адресу Маріупольського міського центру зайнятості направлено вимогу, якою боржника зобовязано повідомити про виконання виконавчого листа 266/2053/15-а та надання у разі його виконання детального розрахунку із зазначенням сум та періодів перерахування (а. с. 146)
Маріупольський міський центр зайнятості фактично виконав постанову суду, скасувавши наказ від 15.04.2015 року №150415, ухваливши наказ №160223 від 23.02.2016 року, перерахувавши ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в розмірі 4879,59 грн. (а. с. 148, 149-151)
Перевіривши наданий розрахунок, суд приходить до висновку про його обґрунтованість та погоджується з ним.
Листом від 10.05.2016 року Маріупольський міський центр зайнятості повідомив ОСОБА_1 про виконання ним постанови суду в частині скасування наказу, повідомив суму допомоги, яка нарахована стягувачу (а. с. 153)
Постановою головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. від 27.11.2017 року виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №266/2053/15, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 08.02.2016 року, ВП №№50526666 закінчено в звязку із фактичним виконання рішення суду (а. с. 167)
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
З розділу II «Строки у виконавчому провадженні» Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що ним не встановлено обмеження щодо строків виконання рішення суду.
Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено права та обовязки учасників виконавчого провадження.
Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
За правилами ч. 8 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
За правилами ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Також суд зазначає, що юридична наука визначає бездіяльність субєкта владних повноважень як пасивну поведінку субєкта владних повноважень , яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод інтересів фізичної чи юридичної особи шляхом неприйняття рішень або не вчинення якихось дій.
Згідно з частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтвердженим таким рішенням суду. Відповідно до ч. 6 цієї статті за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача за порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Суд зазначає, що позивачем подано позов до відповідача про визнання дій протиправними та зобов'язання виконати рішення суду в загальному порядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, а не в порядку, передбаченому ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, що вбачається з позовної заяви.
Набрання постановою суду законної сили породжує такі правові наслідки: вирішується спір між сторонами, постанова суду стає загальнообов'язковою, є незмінною та остаточною та може бути виконана примусово.
Відповідно до ст. 72 доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Аналізуючи надані до справи матеріали, перевіривши відповідність доказів фактичним обставинам справи, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача.
Вивчаючи листування між відповідачем, боржником, звернення відповідача до судів, виконання передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій, суд вбачає відсутність бездіяльності, оскільки виконання рішення суду державним виконавцем проводилось у відповідності з вимогами закону, його діями бездіяльність виключено.
Позивач належним чином був повідомлений про завершення виконавчого провадження, яке було належним чином виконано, виконання його підтверджено наданими суду доказами, з яких вбачається, що належна до нарахування ОСОБА_1 допомога по безробіттю була сплачена їй в повному обсязі.
Позивач не надала жодного належного та допустимого доказу невиконання в повному обсязі судового рішення, відповідачем на виконання вимог чинного законодавства надано докази правомірності свого рішення.
Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови, зобовязання поновити виконавче провадження, зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 15.04.2019 року.
Суддя: Пантелєєв Д. Г.