Справа № 653/2771/18
Суддя: Крапівіна О. П.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/2771/18
Провадження № 2-а/653/14/19
РІШЕННЯ

іменем України

"28" лютого 2019 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Крапівіної О.П.,

при секретарі - Пшеничної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СР ПП Генічеського ВП ГУНП, Генічеського ВП національної поліції України про визнання незаконними дій поліцейського та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СР ПП Генічеського ВП ГУНП, Генічеського ВП національної поліції України про визнання незаконними дій поліцейського та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, у якому просить суд визнати дії поліцейського СР ПП Генічеського ВП Управління Патрульної поліції в Херсонській області Департамент патрульної поліції НПУ Теплова Бориса Михайловича неправомірними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №048565 від 04.08.2018 року, закрити провадження за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №048565 від 04.08.2018 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що 04.08.2018 року стосовно ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 048565 від 04.08.2018 року за порушення п. 33.5. та п. 34.1 Правил дорожнього руху України, у відповідності до якої на ОСОБА_3 було накладено штраф у розмірі 255 гривень. Із зазначеною Постановою ОСОБА_3 не погоджується, оскільки вона є незаконною та необгрунтованою у зв'язку з чим підлягає скасуванню із наступних підстав. 04.08.2018 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Део», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по авто дорозі Харків-Симферопіль, проте не порушував ПДР України. Відповідач 1 зупинив Автомобіль ОСОБА_3 та повідомив, що останній нібито проїхав не за дорожньою розміткою, чим порушив ПДР України. По-перше, з пред'явленим правопорушенням ОСОБА_3 не погодився та намагався пояснити Відповідачу 1, що ПДР України він не порушував та запропонував надати Відповідачу 1 підтвердження (докази) порушення, у відповідь Відповідач 1 повідомив, що у нього є відео, проте відмовився надати для огляду або надати копію відповідного відео, тобто не надав жодного доказу на підтвердження порушення ОСОБА_3 ПДР України й відповідно порушив вимоги Кодексу України про адміністративне правопорушення та нормативні акти міжнародного законодавства, а саме права особи на яку складено відповідну Постанову. По-друге, Відповідач 1 не представився, лише у наступному на вимогу - надав службове посвідчення; По-трете, Відповідач 1 при відкритті провадження про адміністративне правопорушення не роз'яснив права; По-четверте, на вимогу не дав можливість передбачену Конституцією України реалізувати право на адвоката; По-п'яте, на вимогу ОСОБА_3 надати письмові пояснення, повідомив «що лише складає постанову на свій розсуд, у якій не передбачено пункту для надання пояснень»; По-шосте, при складанні Постанови Відповідач 1 вказав, що ОСОБА_3 у пункті «місце проживання (перебування)», проживає за адресою: АДРЕСА_1, проте я зазначив, що не проживає за вказаною адресою, але Відповідач 1 «яка адресу хочу, таку й вказую», чим перешкоджає моєму праву на захист, приймаючи до уваги те, що я не проживаю та не перебуваю за вказаною адресою, й де Відповідач 1 взяв вказану адресу не відомо, тому що у посвідченні водія адреса не зазначена, а за паспортом ОСОБА_3 зареєстрований у м. Харків.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, до суду надав заяву про розгляд даної справи без його участі.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заявленого позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2018 року стосовно ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 048565 від 04.08.2018 року за порушення п. 33.5. та п. 34.1 Правил дорожнього руху України, у відповідності до якої на ОСОБА_3 було накладено штраф у розмірі 255 гривень.

Щодо правомірності винесення Постанови про накладення адміністративного правопорушення.

Для оцінювання рішень, дії чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди на підставі частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства повинні перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, 'з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, як зазначає Пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (стаття 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( частина 1 статті 9 КУпАП).

Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП: Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення серія НК № 048565 від 04.08.2018 року позивач порушив п. 33.5. та п. 34.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно частини другої статті 214 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладенкх на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху(в тому числі визначені першою статті 122 Кодексу).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами (Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Окремо слід зазначити щодо місця розгляду справ про адміністративні правопорушення.

При застосуванні положень статті 276 КУпАП також слід враховувати зміни до норм КУпАП, які були внесені після прийняття Закону України «Про Національну поліцію» та те, що рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, яке містить роз'яснення щодо застосування словосполучень використаних у нормах КУпАП «на місці» та «за місцем», прийнято також до набрання чинності цього Закону, тобто без врахування його положень.

Порядок розгляду адміністративної справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху був змінений з урахуванням положень Закону України «Про Національну поліцію» та внесенням змін до КУпАП. Тобто, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається і саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання), а не Управління патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Стаття 133 Конституції України, відповідно до якої систему адміністративно- територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста,' райони в містах, селища і села.

Крім того аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд виклавши її в ухвалі по справі № 686/11550/16-а.

А тому, факт правопорушення встановлений та підтверджений належними та допустимими доказами.

Статтею 268 Кодексу визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Крім того слід зауважити, що відповідно до статей 72-74, 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною першою статті 93 КАС України також передбачено, зокрема, що сторони, треті особи або їхні представники, які дають пояснення про відомі їм обставини, що мають значення для справи, можуть бути за їхньою згодою допитані як свідки.

Згідно з частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Через це, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались позивач, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 77, 241-250, 286 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського СР ПП Генічеського ВП ГУНП, Генічеського ВП національної поліції України про визнання незаконними дій поліцейського та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, а саме щодо визнання дій поліцейського СР ПП Генічеського ВП Управління Патрульної поліції в Херсонській області Департамент патрульної поліції НПУ Теплова Бориса Михайловича неправомірними, щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №048565 від 04.08.2018 року, щодо закриття провадження за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №048565 від 04.08.2018 року - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до П'ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Генічеського районного суду Херсонської області.

Суддя: О.П. Крапівіна