Справа № 815/6698/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

16 квітня 2019 року

справа №815/6698/17

адміністративне провадження №К/9901/6038/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Одеської митниці ДФС

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у складі судді Харченко Ю.В.

та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у складі суддів Танасогло Т.М., Запорожана Д.В., Яковлєва О.В.

у справі № 815/6698/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий стандарт»

до Одеської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт" (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС (далі - митний орган, відповідач у справі), у якому, з урахуванням уточнень від 05 лютого 2018 року вхід. №3189/18, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 11 серпня 2017 року №UA500040/2017/000010/1, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України Одеської митниці ДФС №UA500040/2017/00169, з мотивів протиправності їх прийняття.

05 березня 2018 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року, позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з недоведеності митним органом складу правопорушення, передбаченого пунктом другим частини шостої статті 54 Митного кодексу України, а відтак, протиправності винесених спірних актів індивідуальної дії.

04 березня 2019 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга митного органу.

06 березня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою митного органу та витребувано із Одеського окружного адміністративного суду справу № 815/6698/17.

У касаційній скарзі митний орган посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними процесуального права, а саме положень пункту 2 частини 2 статті 52, пунктів 2, 3, 6 частини 2 статті 53, пункту 2 частини 6 статті 54, частини 1 статті 55, частин 2, 4, 5, 9, 10 статті 58, частини 1 статті 254, частини 1, 2, 3 статті 256, частин 1, 4 статті 337 Митного кодексу України, статті 3, частини 6 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV, пунктів 52, 53 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, стандартних правил 3.11, 6.3, 6.4 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2015 року №684 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2015 року за №1021/27466), пунктів 1, 2.2, 2.5, 2.12 розділу 2 Методологічних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, розділу ІІІ (графа 20) Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року №599 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296), пунктів 21, 22 розділу VІІ Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі» (ECE/TRADE/48) (Женева, вересень 1983 року), розділу V Додатку до Рекомендації №1 «Формуляр-зразок Організації Об'єднаних Націй для зовнішньоторговельних документів. Керівні принципи для застосування» (2001), частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, доводить правомірність своїх дій під час коригування митної вартості товарів та винесенні картки відмови, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариству відмовити повністю.

18 березня 2019 року справа № 815/6698/17 надійшла до Верховного Суду.

21 березня 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив позивача на касаційну скаргу, в якому Товариств спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні відповідно до вимог статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що з метою здійснення митного оформлення товару, та підтвердження митної вартості товару, декларантом позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «Ламарін», разом з митною декларацією №UA500040/2017/005582 від 03 серпня 2017 року до Одеської митниці ДФС подано договір купівлі-продажу №280317-2 від 28 березня 2017 року, Пакувальний лист (Packing list) №JJ01-1705-IST01 від 30 травня 2017 року, Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №JJ01-1705-IST01 від 30 травня 2017 року, Мастер коносамент (Master bill of lading) №NYKODS-LSE1726N від 09 липня 2017 року, Коносамент (Bill of lading) №NYKSSH6BRD053200 від 01 червня 2017 року, Коносамент (Bill of lading) №SHA8765177 від 01 червня 2017 року, Навантажувальний документ (Bordereau) №417 від 11 липня 2017 року, Сертифікат про походження товару форми А (Certificate of origin form A (GSP)) №G20007 від 01 червня 2017 року, та інші товарно-супровідні документи.

Під час перевірки митним органом встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, а документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за дані товари, з урахуванням чого, та з метою підтвердження митної вартості товару, заявленої у МД №UA500040/2017/005582 від 03 серпня 2017 року, митним органом, на підставі вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України, зобов'язано декларанта протягом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару, виписки з бухгалтерської документації; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, та повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

09 серпня 2017 року декларантом позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «Ламарін» на адресу Одеської митниці ДФС надіслано Листи ТОВ "Промисловий стандарт" від 08 серпня 2017 року №0808, №08082, проформу-інвойс від 23 березня 2017 року №jj170323, два комерційних інвойси від 30 травня 2017 року за однаковим номером №JJ01-1705-IST01, рахунок на оплату морського перевезення та транспортно-експедиційних послуг від 31 липня 2017 року №8069, лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт" від 08 серпня 2017 року №08082017/1 з калькуляцією жилета сигнального зі світловідбиваючими стрічками за кодом документу 3006 - калькуляція транспортних витрат, лист ПАТ "Комерційний банк "Глобус" від 04 серпня 2017 року №1144, митну декларацію країни відправлення з перекладом, технічну довідку відправника від 21 липня 2017 року, та Лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Ламарін" від 09 серпня 2017 року №1005.

11 серпня 2017 року декларантом позивача Товариством з обмеженою відповідальністю "Ламарін" на адресу митного органу надіслано Листи від 09 серпня 2017 року №1005-1, №1005-2, у яких, серед іншого, зазначено, що жодні інші документи надаватися не будуть.

11 серпня 2017 року за результатами розгляду питання щодо митного оформлення, зазначеного у митній декларації №UA500040/2017/005582 від 03 серпня 2017 року товару, Одеською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від №UA500040/2017/000010/1, а також Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України №UA500040/2017/00169.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 28 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт" (Покупець) та SUZHOU JIN JIN EXPORT-IMPORT COMPANY LIMITED (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу (контракт) №280317-2, згідно з пунктами 1.1, 1.2, 2.1, 3.1-3.3 якого Продавець продає, а Покупець купує продукцію, яка постачається в період дії договору відповідно до обумовлених у погоджених у Специфікації номенклатурі, асортименті, кількості, цінах та на умовах, котрі вказано в даному Договорі. Перелік необхідного товару вказується у Специфікації, котра є доповненням до даного Договору, та є його невід'ємною частиною. Найменування товару, його кількість, характеристики, ціна за одиницю товару повинні відповідати відомостям, зазначеним у Специфікації. Ціна (вартість) товару, котрий постачається за даним Контрактом, визначається Специфікацією. Валюта платежу - долар США. Загальна вартість контракту складає 39374 долара США.

28 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промисловий стандарт" (Покупець) та SUZHOU JIN JIN EXPORT-IMPORT COMPANY LIMITED (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу (контракт) №280317-2 з аналогічними істотними умовами, лише змінено кількість товару, та загальну вартість контракту на 41478,21 долара США.

На виконання умов вищеозначеного контакту SUZHOU JIN JIN EXPORT-IMPORT COMPANY LIMITED (Продавець) відвантажило на адресу Товариства промислові рукавички, котрі виготовлені з тканини Грета з ? , склад 80% поліефір, 20% хб, густина 190г/м.кв., та виготовлені з габардину, 100% поліефір, густина 150г/м.кв., загальною вартістю 41478,21 долара США, про що свідчать наявні у матеріалах справи Інвойси від 30 травня 2017 року №JJ01-1705-IST01.

При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносин, Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Перелік додаткових документів, які зобов'язаний подати декларант або уповноважена ним особа у разі якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари визначені частинами третьою, четвертою статті 53 цього кодексу.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п'ята статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною шостою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Пунктом першим частини четвертої статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється в першу чергу за основним методом, тобто, за ціною договору (вартістю операції).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, тощо визначені статтею 58 Митного кодексу України.

Висновуючись на аналізі наведених норм, суди попередніх інстанцій здійснили наступні висновки:

- митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості;

- дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю, до них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості;

- законом чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів;

- приписи вказаних статей зобов'язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності;

- наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта, та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, при цьому, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України;

- ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано до органу доходів і зборів документально підтверджені дані про ціну договору. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 54 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.

Судами попередніх інстанцій досліджена довідка ДСВ Логістика від 14 липня 2017 року №03/14, зі змісту якої вбачається, що транспортні витрати по перевезенню вантажу (отримувач ТОВ «Промисловий стандарт») в контейнері 1х40'DV TCKU4520589, коносамент SHA8765177 за маршрутом: Китай - держ. кордон України (Одеський морський порт) становить 66167,38 грн. Страхування вантажу не проводилось.

Досліджуючи умови контракту, суди попередніх інстанцій зауважили на тому, що ціна (вартість) товару визначається Специфікаціями, валюта платежу - долар США, загальна вартість контракту 39374 долара США, товар постачається на умовах Шанхай (Китай) (Інкотермс 2010), товар відвантажується окремими партіями відповідно до Специфікацій, сплата за товар здійснюється в доларах США банківським переказом, платіж заданим контрактом здійснюється 30% авансовим платежем за кожну партію товару, переказ 70% платежу здійснюється після випуску оригіналів відвантажувальних документів та надання копій коносамента, пакувального листа, інвойсу Покупцю факсимільним зв'язком або електронною поштою.

Згідно зі Специфікацією №1 до Контакту №280317-2 від 28 березня 2017 року, Продавець продав, а Покупець придбав промислові рукавички, котрі виготовлені з тканини Грета з , склад 80% поліефір, 20% хб, густина 190г/м.кв., та виготовлені з габардину, 100% поліефір, густина 150г/м.кв., загальною вартістю 39374 долара США.

Згідно зі Специфікацією №2 до Контакту №280317-2 від 28 березня 2017 року, Продавець продав, а Покупець придбав промислові рукавички, котрі виготовлені з тканини Грета з водовідштовхувальним просоченням, склад 80% поліефір, 20% хб, густина 190г/м.кв., та виготовлені з габардину, 100% поліефір, густина 150г/м.кв., загальною вартістю 2104,21 долара США.

На виконання умов Договору купівлі-продажу (контракт) від 28 березня 2017 року №280317-2 SUZHOU JIN JIN EXPORT-IMPORT COMPANY LIMITED (Продавець) поставило на користь Товариства промислові рукавички, котрі виготовлені з тканини Грета з водовідштовхувальним просоченням, склад 80% поліефір, 20% хб, густина 190г/м.кв., та виготовлені з габардину, 100% поліефір, густина 150г/м.кв., загальною вартістю 41478,21долара США, що становить 70% вартості товару, згідно платіжного доручення від 07 червня 2017 року №6, 2104,21 долара США згідно платіжного доручення від 21 червня 2017 року №8. В означених платіжних дорученнях зазначено, що призначенням платежу є Contract 280317-2 Data 28/03/2017.

Під час судового розгляду судами попередніх інстанцій досліджено та оцінено митну експортну товарну декларацію Китайської Народної Республіки №01529972 від 25 травня 2017 року, відправником товару є SUZHOU JIN JIN EXPORT-IMPORT COMPANY LIMITED, номер коносамента №NYKSSH6BRD053200, порт призначення «Одеса», умови угоди FOB.

Відповідно до правил «Інкотермс 2010» за умов FOB (FREE ON BOARD) продавець зобов'язаний нести витрати, пов'язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов'язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про неприйнятність доводів митного органу щодо відсутності на специфікаціях до контракту круглої печатки фірми-відправника, відсутності печатки та підпису відповідальної особи на Інвойсі, з огляду на те, що окреслені недоліки, за наявності інших належних та достатніх доказів, не вказують на їх недійсність, та не впливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Суди першої та апеляційної інстанцій, оцінюючи обставини справи, обґрунтовано виходили з того, що відповідачем не доведено наявність обставин, які б могли бути підставою для коригування митної вартості, зокрема, що відомості про митну вартість товарів є неповними та/або недостовірними, або невірно визначено митну вартість товарів. При цьому суди попередніх інстанцій висновувалися з дослідження складу митного правопорушення з урахуванням усіх обставин справи, а не лише з факту наявності повноважень митного органу на здійснення контрольних функцій при митному оформленні товарів.

Верховний Суд вказує, що аргументація митного органу в касаційній скарзі в обґрунтування своєї позиції про використання інформації з ЄАІС не враховується, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлена та доведена правомірність використання позивачем основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну.

Доводи відповідача щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів з посиланням на відповідні національні та міжнародні нормативно-правові акти Суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Безпідставними є посилання митного органу на Методологічні рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, з огляду на те, що вони не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, оскільки не пройшли реєстрацію в Міністерстві юстиції України, а відтак не є джерелом права відповідно до частини другої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд вважає, що висновок судів першої та апеляційної інстанцій щодо повноти дослідження складу митного правопорушення, його відсутності у спірних правовідносинах, відповідає меті адміністративного судочинства при вирішенні спорів цієї категорії. Дослідження компетенції митного органу, яка не є спірною у цих відносинах, є одним із елементів, однією складовою, яка не забезпечує повноту дослідження у справі.

Суд визнає, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга митного органу залишається без задоволення, а рішення судів - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі № 815/6698/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді І.А. Гончарова

І.Я. Олендер