Справа № 826/4029/15
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4029/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Губської О.А.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" Куреним Олександром Вікторовичем на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року, суддя Мазур А.С., у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЕКСПОБАНК" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куреного Олександра Вікторовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В., третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. щодо невикористання майна, яке є предметом застави за договором застави майнових прав від 24.02.2014 року, виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя - ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК»;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В.: внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», шляхом визначення вимог ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» в розмірі 150 056 097, 12 (сто п'ятдесят мільйонів п'ятдесят шість тисяч дев'яносто сім) грн 12 коп., як таких, що забезпечені заставою на підставі Договору застави майнових прав від 24.02.2014, укладеного між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», та подати ці зміни до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження; внести зміни до складу ліквідаційної маси ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» шляхом визначення майна, що є предметом застави за Договором застави майнових прав від 24.02.2014, укладеного між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», як такого, що використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя - ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» за Договором про встановлення кореспондентських відносин № 05/2013-Л від 07.10.2013, укладеного між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», та подати ці зміни до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. в рахунок погашення вимог ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» в розмірі 150 056 097, 12 грн за Договором про встановлення кореспондентських відносин № 05/2013-Л від 07.10.2013 року використовувати грошові кошти та будь-яке інше майно, отримані, в тому числі які будуть одержані в майбутньому, в погашення боргу за кредитними договорами, зазначеними у Додатку № 1 до Договору застави майнових прав від 24.02.2014, виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя - ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК»;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. в рахунок погашення вимог ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» в розмірі 150 056 097, 12 грн за Договором про встановлення кореспондентських відносин № 05/2013-Л від 07.10.2013 перерахувати грошові кошти, одержані під час дії процедури тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», в погашення боргу за кредитними договорами, зазначеними у Додатку № 1 до Договору застави майнових прав від 24.02.2014 року, на користь ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», шляхом перерахування грошових коштів за наступними реквізитами: отримувач: AT «КБ «ЕКСПОБАНК» (у стадії ліквідації), накопичувальний рахунок: 1, ідентифікаційний код за , банк: Головне управління Національного банку України по м. Києву і Київській області Код банку: 321024;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. в рахунок погашення вимог ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» в розмірі 150 056 097, 12 грн за Договором про встановлення кореспондентських відносин № 05/2013-Л від 07.10.2013 здійснювати перерахування грошових коштів, які будуть одержані в результаті погашення боргу за кредитними договорами, зазначеними у Додатку № 1 до Договору застави майнових прав від 24.02.2014, укладеного між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», на користь ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В. щодо невикористання майна, яке є предметом застави за договором застави майнових прав від 24.02.2014, виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя - ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК». Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного О.В.: внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», шляхом визначення вимог Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» в розмірі 150 056 097, 12 (сто п'ятдесят мільйонів п'ятдесят шість тисяч дев'яносто сім грн. 12 коп.), як таких, що забезпечені заставою на підставі Договору застави майнових прав від 24.02.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» та Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК», та подати ці зміни до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження; внести зміни до складу ліквідаційної маси Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» шляхом визначення майна, що є предметом застави за Договором застави майнових прав від 24.02.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» та Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК», як такого, що використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя - Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» за Договором про встановлення кореспондентських відносин № 05/2013-Л від 07.10.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» та Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК», та подати ці зміни до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою Правління Національного банку України № 597 від 24.09.2014 року ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних.

25.09.2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте Рішення № 97 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПAT «КБ «ЕКСПОБАНК».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.12.2014 року № 139 призначено з 05.12.2014 року Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ПAT «КБ «ЕКСПОБАНК» Волощука І.Г.

Постановою Правління Національного банку України № 41 від 22.01.2015 року ПAT «КБ «ЕКСПОБАНК» відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

26.01.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте Рішення № 15 про запровадження процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПAT «КБ «ЕКСПОБАНК» Волощука І.Г.

Під час дії тимчасової адміністрації ПAT «КБ «ЕКСПОБАНК» було встановлено наявність Договору про встановлення кореспондентських відносин № 05/2013-Л від 07.10.2013 року, що був укладений між ПAT «КБ «ЕКСПОБАНК» та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

За умовами Основного договору ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» зобов'язалося виконувати платіжні доручення ПAT «КБ «ЕКСПОБАНК» датою валютування.

В забезпечення виконання зобов'язань за Основним договором 24.02.2014 року між ПAT «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ПAT «КБ «ЕКСПОБАНК» було укладено Договір застави майнових прав (за підписом ОСОБА_5), згідно п. 1.1. якого Заставодавець передає Заставодержателю у заставу в якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором про встановлення кореспондентських відносин № 05/2013-Л від 07.10.2013 року та додаткових угод до нього, майнові права - а саме право вимоги по договорам, зазначеним у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до п 1.1.1 Договору застави заставна вартість предмету застави на дату укладення договору за погодженням сторін становить 286 993 260 грн 79 коп.

25.02.2014 року обтяження майнових прав за Договором застави було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом з вказаного реєстру.

Таким чином, ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» є заставодержателем майнових прав за вказаними кредитними договорами.

Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 року № 45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» з 11.06.2014 року по 10.06.2015 року включно.

Інформація про відкликання банківської ліцензії була офіційно оприлюднена в газеті «Голос України» № 113 (5863) від 14.06.2014 року та в газеті «Урядовий кур'єр» № 106 (5235) від 14.06.2014 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» на виконання вимог вказаної статті направлено заяву від 25.06.2014 року за вих. № 1101/2320 про визнання майнових вимог АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» у розмірі 150 056 097,12 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

30.10.2014 року до ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» надійшло повідомлення № 10842/005-04 від ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» про розгляд заяви щодо включення вимог ПАТ КБ «ЕКСПОБАНК» до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», та про рішення виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 226/14 від 16.10.2014 року про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Оскільки ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» не отримав від відповідача грошових коштів, 04.02.2015 року Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» було направлено заяву до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», де ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» вимагав від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» надати письмову інформацію про розмір грошових коштів, отриманих ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» під час дії тимчасової адміністрації та процедури ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» від позичальників, поручителів, іншим чином отриманого погашення заборгованості по кредитним договорам, майнові права на які є предметом застави за Договором застави майнових прав від 24.02.2014 року; у разі будь-якого погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, комісій, неустойки за кредитними договорами, майнові права за якими є забезпеченням згідно Додатку № 1 до Договору застави майнових прав від 24.02.2014 року (від боржників, поручителів, органів Державної виконавчої служби при примусовому стягненні заборгованості, будь-яких інших підприємств, установ, організацій, третіх осіб тощо), а також у випадку реєстрації права власності ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на майно, яке є забезпеченням за Кредитними договорами, майнові права за якими є предметом застави згідно Додатку № 1 до Договору застави майнових прав від 24.02.2014 року, в рахунок погашення заборгованості по кредитам, а також у разі отримання грошових коштів у випадку реалізації цього майна ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», перерахувати отримані грошові кошти ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» в рахунок задоволення вимог кредитора, вимоги якого забезпечені заставою, в позачерговому порядку; протягом десяти днів з моменту отримання цієї заяви задовольнити вимоги ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» в розмірі 150 056 097, 12 грн за Договором про встановлення кореспондентських відносин № 05/2013-Л від 07.10.2013 рокум у порядку, передбаченому статтею 3 Договору застави майнових прав від 24.02.2014 року та статтею 23 Закону України «Про заставу», шляхом підписання відповідних договорів та Акту приймання-передачі документів.

Відповіді на зазначену заяву отримано не було, крім того, відповідач грошові кошти та інше майно, одержані за Кредитними договорами, права вимоги на які є предметом застави, в рахунок задоволення вимог заставодержателя - ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» не спрямував.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його права, звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дані відносини є публічно-правовими, а справа належить до юрисдикції адміністративного суду.

Однак із даним висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 КАС України в редакції, чинній на час прийняття судом першої інстанції рішення).

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття 3 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Відтак помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень), тоді як визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

У цій справі правовідносини стосуються бездіяльності уповноваженої особи Фонду щодо щодо невикористання майна, яке є предметом застави за договором застави майнових прав від 24.02.2014 року та зобов'язання відповідача внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», шляхом визначення вимог ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» в розмірі 150 056 097, 12 (сто п'ятдесят мільйонів п'ятдесят шість тисяч дев'яносто сім) грн 12 коп., як таких, що забезпечені заставою на підставі Договору застави майнових прав від 24.02.2014, укладеного між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Структура банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначені Законом України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III), за змістом статті 2 якого банком є юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих з джерел, визначених ст. 19 цього Закону, здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Разом з тим, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможним є банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення його до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом № 2121-III. Ліквідацією банку є процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до законодавства (пункти 6 і 8 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

За змістом частин першої, третьої, п'ятої статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду у цей же строк призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Таким чином, із моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб'єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб'єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такий правовий статус Фонду, визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дає підстави для висновку про те, що Фонд як юридична особа публічного права може бути суб'єктом як публічно-правових, так і приватноправових відносин. При цьому у приватноправових відносинах, зокрема під час здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Визначений статтею 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. У свою чергу, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Разом з тим, вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід враховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог юридичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону № 4452-VI за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI.

Повноваження Фонду як ліквідатора, що закріплені у ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI, збігаються за змістом із повноваженнями розпорядника майна у справі про банкрутство, які закріплені у ч. 3, 5 ст. 22 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.

При цьому виходячи із суті позовних вимог відповідачем у цій справі фактично є Публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК", (в особі уповноваженої особи Фонду), а не сама уповноважена особа Фонду чи Фонд.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №811/568/16, від 18 квітня 2018 року у справі № 910/8132/17 та від 16 травня 2018 року у справі № 910/17448/16, від 30 травня 2018 року у справі № № 826/5303/16.

Господарський процесуальний кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб'єктами господарювання (пункти 1, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору ця справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 238 КАС України (ст. 319 КАС).

За змістом п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням постанови про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 229, 238, 241, 242, 243, 287, 308, 310, 313, 315, 319, 321, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" Куреним Олександром Вікторовичем задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЕКСПОБАНК" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куреного Олександра Вікторовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Губська О.А.

Постанову виготовлено: 16 квітня 2019 року.