Справа № 291/330/19
Суддя: Рудник М. І.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 291/330/19
Провадження № 2-а/288/8/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судового засідання - Франчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ОРПП ГУ НП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ОРПП ГУ НП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_2 (далі відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому вказує, що 17 лютого 2019 року відповідачем винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 946124, за правопорушення передбачене частиною 3 статті 121 КУпАП, чим порушено п.п. 31.3 б ПДР України. В постанові вказано, що позивач керував автомобілем, який не пройшов обовязковий технічний контроль за поточний рік. За вказане правопорушення на позивача накладено штраф в розмірі 340 гривень 00 копійок.

Позивач вказує, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно вищевказаної постанови позивач 17 лютого 2019 року близько 00 години 15 хвилин в смт. Ружин по вулиці Бірюкова, керував автомобілем марки «ОПЕЛЬ КОМБО», який належить його синові ОСОБА_3. Даний автомобіль є типу вантажний фургон малотоннажний В, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач був безпричинно зупинений працівниками поліції, які знаходились поблизу службового автомобіля без включених проблискових маячків в темну пору доби, який знаходився частково на узбіччі та зустрічній смузі руху. Після зупинення автомобіля працівник поліції підійшов до автомобіля позивача, не пояснивши причини зупинки, попросив надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності та протокол перевірки технічного стану автомобіля. На прохання працівника поліції позивач надав всі вказані документи крім протоколу перевірки технічного стану автомобіля, так як його не було, оскільки даний автомобіль не належить обовязковому технічному контролю.

Працівник поліції не взяв до уваги пояснення позивача з приводу відсутності технічного контролю, а взяв документи та пішов до службового автомобіля де виніс постанову відносно позивача за ч. 3 ст. 121 КУпАП. З діями відповідача позивач не погоджувався та попросив надати можливість скористатись послугами адвоката. На, що йому було повідомлено, що постанова уже складена та буде направлена поштою.

28 лютого 2019 року через пошту позивач отримав копію оскаржуваної постанови.

Також позивач зазначає, що автомобіль марки «ОПЕЛЬ КОМБО», який належить його синові, є типу вантажний фургон малотоннажний В, повна маса 2020 тонн, маса без навантаження 1200 тонн, реєстраційний номер НОМЕР_1 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ 740278) не належить до транспортних засобів яким необхідно проходити обовязковий контроль.

Крім того оскаржувана постанова була винесена без присутності позивача, працівник поліції не розяснив йому права передбачені частиною 1 статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України. В постанові не зазначено повністю, без скорочень, найменування органу поліції, посадовою особою якого винесено постанову.

На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ДПО 18 № 946124 від 17 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, провадження по справі закрити.

Відповідно до ухвали суду від 15 березня 2019 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 КАС України, у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (виклику) сторін.

В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, які направлялись на адресу відповідача отримано, що підтверджується матеріалами справи, а саме: повідомленнями про вручення поштового відправлення, які отримали 22 березня 2019 року та 29 березня 2019 року, однак станом на 16 квітня 2019 року відповідачем не подано відзиву протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень статті 162 КАС України.

Згідно норм ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 946124, ОСОБА_1 17 лютого 2019 року о 00.15 годині в смт. Ружин по вулиці Бірюкова, Житомирської області, керував автомобілем марки «Опель комбо», який не пройшов обовязковий технічний контроль за поточний рік, чим порушив п.п. 31.3 б ПДР та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок.

Дану постанову позивач отримав через пошту, яка була направлена на адресу позивача 22 лютого 2019 року, що підтверджується оригіналом поштового конверта.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Частиною першою статті 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: частина третя статті 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами третьою, пятою статті 121 КУпАП.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Вказане підтверджується також нормами ст. 276 КУпАП.

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Як вбачається з ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначена норма права вказує на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 121 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. А відтак не потребує додаткового розяснення про час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими Розділом ІV КУпАП.

Однак позивачем на місці зупинення його поліцейським було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи в звязку з необхідністю скористатися правовою допомогою, однак капітан поліції ОСОБА_2 відмовив у клопотання позивача та усно відхилив його.

Таким чином інспектор ОРПП ГУ НП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_2 своїми діями грубо порушив приписи ст.ст. 278, 279, 283 КУпАП.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи наведених останнім доводів.

Відповідно до частини другої, третьої статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частина 3 статті 121 КУпАП вказує, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. 31.3 б Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обовязковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Як вбачається з статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Автомобіль марки «ОПЕЛЬ КОМБО», який належить ОСОБА_3 та яким керував ОСОБА_1, є типу вантажний фургон малотоннажний В, повна маса 2020 тонн, маса без навантаження 1200 тонн, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ 740278.

Згідно Постанови КМУ від 08.05.1993 року № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми, відносяться лише до категорії В, тобто до легкових автомобілів. Дана інформація підтверджується також Державним стандартом України ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні».

Отже транспортний засіб, яким керував позивач має повну масу 2020 тонн, і тому він є вантажним фургоном малотоннажним В, незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни.

Враховуючи викладене, транспортний засіб, яким керував позивач не підлягає обовязковому технічному контролю.

Згідно пунктів 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази провини правопорушника, окрім постанови про адміністративне правопорушення, що розцінюється судом як односторонність та неповнота при складанні вищевказаної постанови.

Субєкт владних повноважень - відповідач у справі зобовязаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи навіть позивача, однак відповідачем ніяких конкретних доказів вини ОСОБА_1 не надано.

Про це мало бути відомо відповідачу, так як позивачем в позовній заяві, яка направлена відповідачу і яку він отримав, було не визнано свою вину в порушеннях ПДР України і викладено мотиви такої незгоди. Однак відповідач, отримавши повістку в суд і матеріали адміністративного позову і ознайомившись з їх змістом, не зявився в суд і не довів свою правомірність, а тому суд вважає, що відповідач при такій своїй поведінці погодився з вимогами позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача, що він керував автомобілем, який не належить до транспортних засобів яким необхідно проходити обовязковий технічний контроль за поточний рік.

При цьому, згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, викладені вище обставини у їх системному звязку свідчать, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України; Законом України «Про Національну поліцію»; «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853; статтями 121, 251, 268, 278, 283, 284 КУпАП; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 257, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ОРПП ГУ НП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора ОРПП ГУ НП в Житомирській області Гуменюка Івана Олексійовича при винесенні постанови серії ДПО 18 № 946124 від 17 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП.

Скасувати постанову інспектора ОРПП ГУ НП в Житомирській області Гуменюка Івана Олексійовича серії ДПО18 № 946124 від 17 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_4