Справа № 686/24238/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/24238/18

Головуючий у 1-й інстанції: Мазурок О.В.

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

16 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора патрульної поліції УПП У Хмельницькій області Авраменко Василя Васильовича на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2018 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора патрульної поліції УПП У Хмельницькій області Авраменко Василя Васильовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції УПП У Хмельницькій області Авраменко Василя Васильовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

В позовній заяві вказав, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №650750 від 08.10.2018 року інспектором патрульної поліції УПП у Хмельницькій області Авраменко Василем Васильовичем його притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн. Вважає цю постанову незаконною, такою, що винесена з грубим порушенням порядку розгляду справи. 08.10.2018 року близько 13 години він на службовому автомобілі під'їхав до території Хмельницької міської лікарні. Після зупинки до нього підійшло двоє працівників патрульної служби, не представляючись та не пред'являючи документів, вони повідомили про порушення правил дорожнього руху, а саме заборону в'їзду транспортного засобу на територію лікарні. Він повідомив інспекторам, що в лікарні після операції знаходиться його батько, і він заїхав на територію лікарні, щоб його забрати в разі виписки. Жодних доказів на підтвердження порушення правил дорожнього руху надано не було.

Відповідач - інспектор патрульної поліції УПП у Хмельницькій області у письмовому відзиві на позовну заяву вказав, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки при в'їзді на територію Хмельницької міської лікарні з вул. Проскурівського знаходиться дорожній знак 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», натомість позивач порушив вимогу вказаного дорожнього знаку, хоча не належить до категорій осіб, на яких не поширюється дія знаку 3.2.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України пояснень по суті спору, суду першої інстанції не надавав.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.12.2018 року позов ОСОБА_3 до інспектора патрульної поліції УПП У Хмельницькій області Авраменка Василя Васильовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задоволено.

Скасовано постанову винесену інспектором патрульної поліції УПП У Хмельницькій області Авраменко В. В. серія ЕАВ №650750 від 08.10.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, інспектор патрульної поліції УПП У Хмельницькій області Авраменко Василь Васильович звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не дослідив подані фото - та відео - докази, які свідчать про порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.2. "Рух механічних транспортних засобів заборонено", та порушено вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху України. Внаслідок чого, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 255 грн. Таким чином, суд не в повній мірі дослідив обставини у справі, не взяв до уваги наявні у матеріалах справи докази та не надав їм належної правової оцінки. Винесене рішення суду на користь позивача, дозволить останньому уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, та в подальшому буде породжувати у водія почуття безкарності.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено до апеляційного розгляду.

Позивач, правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу не скористався, інших заяв чи клопотань по суті справи суду не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що інспектор патрульної поліції УПП у Хмельницькій області Авраменко Василь Васильович виніс постанову серії ЕАВ №650750 від 08.10.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн. Відповідно до постанови 08.10.2018 року о 12 годині 29 хвилин водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом LEXUS RX 450H НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», а саме здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в ПДР.

Встановлено, що за п. 8.4.в Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. До заборонних знаків зокрема відноситься знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено».

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач не надав суду належних доказів правомірності винесеного рішення, не довів, що ОСОБА_3 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в ПДР, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч. 1ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 122 КУпАП "Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху" передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встанволено, порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст.ст.121, 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При цьому, на думку колегії суддів, жодним доказом наявність адміністративного правопорушення в діях позивача встановлена не була.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).

Крім того, Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому у скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Колегія суддів зазначає, що Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов'язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів зазначає, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано не було.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки інспектором патрульної служби не з'ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та не надано до суду жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про достатність підстав для задоволення адміністративного позову щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №019556 від 30 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 225 грн. Таким вином необґрунтованими є доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права та наявність обставин для скасування судового рішення.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що здійснюючи судовий контроль щодо правомірності дій працівників поліції, суд має досліджувати належні та допустимі докази вчинення правопорушення. А належними та допустимими доказами є такі, що містяться у матеріалах адміністративної справи, та зібрані до моменту її розгляду працівником поліції.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи фото - та відео - докази встановив, що працівник поліції дійсно здійснював відеофіксацію на місці правопорушення, та намагаючись пояснити права та обов'язки особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, склав протокол огляду місця події, підписати який позивач навідріз відмовився. Крім того, згідно вказаного відеозапису, та наданих фотознімків вбачається, що позивач зупинився безпосередньо на території лікарні, однак рух позивача в межах дії даного знаку на відеозаписі та фотознімках не зафіксовано.

При цьому, слід звернути увагу на те, що на місці події не відбиралися жодні пояснення у правопорушника або свідків, не фіксувалась дорожня обстановка та існуючі дорожні знаки на планах, схемах. Тобто не зібрано належних доказів, на підтвердження факту скоєння правопорушення. Відтак, твердження і доводи апеляційної скарги суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку, що оскільки, відповідач не надав суду доказів правомірності винесеного рішення, та не довів, що позивач ОСОБА_3 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2. «Рух механічних транспортних засобів заборонено», та здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в ПДР, тому позовні вимоги підлягали задоволенню.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу інспектора патрульної поліції УПП У Хмельницькій області Авраменко Василя Васильовича залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 квітня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.