Справа № 540/283/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/283/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

за участі:

представника позивача - Малюка Є.В.,

представника відповідача - Балихіної В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Строй Мир" до Херсонської митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA508000/2019/000007/2 від 28.01.2019 року та №UA508000/2019/000004/1 від 25.01.2019 року,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" (далі - позивач, Товариство, ТОВ "Строй Мир") звернулося до суду з позовом до митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, Митниця), у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA508000/2019/000007/2 від 28.01.2019 року та №UA508000/2019/000004/1 від 25.01.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 січня 2018 року між ним та JIANGSU JIUDING NEW MATERIAL CO LTD укладений контракт № СН-UA-18/01/08. На умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів JIANGSU JIUDING NEW MATERIAL CO LTD здійснив поставку на адресу ТОВ "Строй Мир" товар : "Тканина полотняного переплетення, виготовлена з стрічкових ниток з поліпропилену та поліетилену" - код товару 54072011 (митна декларація UA508070/2019/000083 від 25.01.2019 року) та "Тканина полотняного переплетення, виготовлена з стрічкових ниток з поліпропилену та поліетилену" - код товару 54072011 (митна декларація UA508070/2019/000084 від 25.01.2019 року). Під час декларування вказаного товару позивачем відповідно до ст. 57, 58 Митного кодексу України було самостійно визначено митна вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту, яка склала 235,00 дол. США (митна декларація UA508070/2019/000083 від 25.01.2019 року) та 18 454,00 дол. США (митна декларація UA508070/2019/000084 від 25.01.2019 року). З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано Херсонській митниці ДФС України повний пакет документів, передбачений ст. 53 МК України. Проте, відповідачем прийнято оскаржувані рішення №UA508070/2019/00004/1 від 25.01.2019 року за декларацією UA508070/2019/000083 та UA508000/2019/00007/2 від 28.01.2019 року за декларацією UA508070/2019/000084, якими за резервним методом на рівні 3,32 дол. США скориговано митну вартість товару на суму 979,40 дол. США та 76 668,76 дол. США відповідно.

Позивач вважає, що оскаржене рішення відповідача про коригування митної вартості товару прийнято з порушенням вимог ст. ст. 54-55 МК України, оскільки графа 33 вказаного рішення не містить жодних конкретних підстав щодо не підтвердження декларантом числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності, як це передбачено наказом Мінфіна України від 24.05.2012 р. № 598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору". При цьому, позивач не погоджується з тим, що митницею в оскаржуваному рішенні зазначено, що декларантом не подано документи, що містять відомості про вартість страхування та перевезення вантажу, оскільки вказана обставина жодним чином не спростовує митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування її вартості.

25.03.2019 року відповідачем надано відзив на позов, в якому зазначив, що декларантом ТОВ "Строй Мир" до митного органу було подано митні декларації №№ UA508070/2019/000083 та UA508070/2019/000084 для здійснення митного оформлення товару ввезеного на умовах поставки CIF-UA, Чорноморськ, відповідно до контракту від 08.01.2018 № СН-UA-18/01/08, укладеного між ТОВ "Строй Мир" та компанією JIANGSU JIUDING NEW MATERIAL CO LTD (Китай). За результатами перевірки правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України митним органом було визнано, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Однак, надані документи для підтвердження рівня митної вартості товару (первинні та додатково надані), не дали можливості Херсонській митниці ДФС України остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, у зв'язку з чим було застосовано наявну в Херсонській митниці ДФС України інформацію щодо аналогічного (подібного) товару, митне оформлення яких вже здійснено. З урахуванням вищезазначеного відповідач зазначає, що оскаржувані рішення є такими, що прийняті обґрунтовано, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Ухвалою суду від 18.02.2019 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків. Позивачем вимоги ухвали суду виконані, недоліки позову усунуто.

Ухвалою суду від 06.03.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 26.03.2019 року.

26.03.2019 року розгляд справи було відкладено до 09.04.2019 року у зв'язку з необхідністю надання додаткових доказів.

09.04.2019 року в судове засідання сторони з'явилися.

Представник позивача свої вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволені вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 08 січня 2018 року між ним та JIANGSU JIUDING NEW MATERIAL CO LTD укладений контракт № СН-UA-18/01/08, відповідно до якого продавець зобов'язується продати, а покупець оплатити та прийняти товар. На умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів JIANGSU JIUDING NEW MATERIAL CO LTD здійснив поставку на адресу ТОВ "Строй Мир" товар : "Тканина полотняного переплетення, виготовлена з стрічкових ниток з поліпропилену та поліетилену" в номенклатурі, кількості і ціні згідно супровідних документів.

Відповідно до умов вказаного контракту позивач отримав плівку будівну 1,5х48м. та 1,5х50м. марки Domus та Armex загальною кількістю 8010 рулонів на загальну суму 18 689, 00 дол. США (Специфікація №02 до контракту).

Для здійснення митного оформлення товару поставленого за вказаним контрактом позивачем через представника ФОП ОСОБА_3 до сектору митного оформлення митного поста "Херсон - центральний" Митниці ДФС 25.01.2019 року було подано митні декларації №UA508070/2019/000083 та №UA508070/2019/000084, відповідно до яких митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту: 6544,27 грн. та 512 772,59 грн. відповідно (всього 18 689, 00 доларів США).

Разом із митними деклараціями, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 08.01.2018 №СН-UA-18/01/08, пакувальний лист Б/Н від 19.07.2018, рахунок-фактура №18089S016 від 19.07.2018, коносамент №MEDUVN208206 від 30.07.2018, транспортна накладна CMR №405492 від 21.09.2018, декларація про походження товару, договір про надання послуг митного брокера, доповнення до контракту №2 від 19.07.2018, доповнення до контракту №Б/Н від 12.03.2018.

При здійсненні перевірки митної декларації №UA508070/2019/000083 від 25.01.2019 року за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме, сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов'язкових митних процедур, які полягали у необхідності перевірки достовірності декларування витрат на транспортування, посиленні контролю правильності визначення митної вартості товарів, витребуванні документів, які підтверджують митну вартість товарів та її складові.

Перевіркою було встановлено наявність невідповідностей, а саме: в ході проведення митного огляду за даною партією товару за МД від 11.12.2018 № UA508070/2019/001932 було встановлено, що на частині товару відсутнє маркування торгівельною маркою "АRМЕХ", проте наявний напис "SILVERLIGHT", що є порушенням вимог п. 7.2 (пакування має відповідати Специфікації та контракту) та 7.3( на пакуванні має бути зазначено назву та кількість товару) контракту від 08.01.2018 № СН-UA-18/01/08, що може свідчити про те що товар який постачається не є предметом вищезазначеного контракту.

Також в оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції). Та, зважаючи, на спрацювання Автоматизованої системи з оцінки ризиків зі змістом "По товару можливе заниження митної вартості" було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС ДФС - встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну. Відповідно до інформаційного видання "Дайджест цін на світових ринках" з 16.07.2018 по 31.07.2018 вартість сировини необхідної для виготовлення товару на ринку Азії становила від 1230 дол. США для поліпропілену та від 1100 дол. США для поліетилену без врахування витрат на доставку.

Окрім того, повідомлено декларанта, що згідно з п.6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково були надані наступні документи: прайс-лист від постачальника (продавця); комерційна пропозиція.

25.01.2019 року Херсонською митницею ДФС України за митною декларацією UA508070/2019/000083 прийнято рішення №UA508070/2019/00004/1 про коригування митної вартості товарів, згідно якої митна вартість товару відкоригована у бік збільшення на загальну суму 979,40 дол. США.

При здійсненні перевірки митної декларації №UA508070/2019/000084 від 25.01.2019 року за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме, сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов'язкових митних процедур, які полягали у необхідності перевірки достовірності декларування витрат на транспортування, посиленні контролю правильності визначення митної вартості товарів, витребуванні документів, які підтверджують митну вартість товарів та її складові.

Заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв'язку з тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості (фактурна вартість) достовірно документально не підтверджено .

Перевіркою поданих документів було встановлено наявність невідповідностей, а саме: в ході проведення митного огляду за даною партією товару за МД від 11.12.2018 № UA508070/2019/001932 було встановлено, що на частині товару відсутнє маркування торгівельною маркою "АRМЕХ", проте наявний напис "SILVERLIGHT", що є порушенням вимог п. 7.2 (пакування має відповідати Специфікації та контракту) та 7.3( на пакуванні має бути зазначено назву та кількість товару) контракту від 08.01.2018 № СН-UA-18/01/08, що може свідчити про те що товар який постачається не є предметом вищезазначеного контракту.

Також в оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції). Та зважаючи на спрацювання Автоматизованої системи з оцінки ризиків зі змістом "По товару можливе заниження митної вартості" було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС ДФС - встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну. Відповідно до інформаційного видання "Дайджест цін на світових ринках" з 16.07.2018 по 31.07.2018 вартість сировини необхідної для виготовлення товару на ринку Азії становила від 1230 дол. США для поліпропілену та від 1100 дол. США для поліетилену без врахування витрат на доставку.

Окрім того повідомлено декларанта, що згідно з п.6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково були надані наступні документи: прайс-лист від постачальника (продавця); комерційна пропозиція.

28.01.2019 року Херсонською митницею ДФС України прийнято рішення №UA508000/2019/000007/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якої митна вартість товару відкоригована у бік збільшення на суму 76 668,76 дол. США.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятих відповідачем рішень №UA508070/2019/00004/1 від 25.01.2019 року та №UA508000/2019/000007/2 від 28.01.2019 року про коригування митної вартості товару, суд зазначає про наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Тобто, відповідно до норм Митного кодексу України, митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Митного кодексу України, Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, що є товарною номенклатурою Митного тарифу, затвердженого Законом України "Про Митний тариф України", з врахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД та характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

Відповідно до п.3 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, які є додатком до Закону України "Про Митний тариф України", у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (а) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Однак, у разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, то входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, тоді ці товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару; (б) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що до таких характеристик належать відомості про товар та його цільове призначення, що наведені в описі товаровиробником. З наведених правових положень також вбачається, що якщо імпортований товар містить ознаки одразу двох товарних позицій за УКТ ЗЕД, то перевага надається тій з них, в якій товар описується більш конкретно.

Вказана позиція також відображена і в п. 2.1 оглядового листа Вищого адміністративного суду України від 23.04.2008р. № 720/100/13-08 "Про деякі питання практики вирішення справ, пов'язаних із застосуванням митного законодавства" за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим адміністративним судом України, в якому вказано, що критеріями розмежування товарних позицій за УКТЗЕД є не тільки матеріал, з якого виготовлений товар, а й функції, що їх виконує товар, спосіб виробництва, зовнішній вигляд тощо.

Також зазначену позицію підтримано Верховним Судом в постанові від 9 жовтня 2018 року по справі №826/2139/16.

Таким чином, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що Митницею проведено дослідження (аналізу, експертизи) на підставі постанови про призначення експертизи у справі про порушення митних правил від 18.12.2018 року № 14.

Так, за результатами проведених досліджень щодо ідентифікації та встановлення відповідності задекларованих у митній декларації характеристик товару, визначальних для його класифікації згідно УКТ ЗЕД встановлено, що показники зразка - плаский виріб, покриття не видно неозброєним оком, матеріал складається з трьох шарів: два зовнішні шари - прозорі плівки з непористого матеріалу, середній шар - тканина полотняного переплетіння з ниток основи та утоку.

Таким чином, суд критично відноситься до доводу відповідача, що зазначений висновок експертизи підтверджує невідповідність придбаного позивачем товару задекларованому, оскільки висновком підтверджено певні властивості товару, зазначені декларантом в його описі (структура текстильного матеріалу - тканина полотняного переплетення, нитки у вигляді пласких смужок, виріб трьохшаровий, два зовнішні шари (покриття) не видно неозброєним оком). Інші характеристику товару - належність матеріалу стрічкових ниток тканин до поліетилену, поліпропілену або співполімеру висновком експерта не встановлена, оскільки відповідна методика в ДПМЕ ДФС відсутня. Невідповідностей товару, що вивчався експертом, задекларованому не встановлена.

Отже, виріб, наданий експерту в частині, що могла бути ним досліджена, відповідає опису товару ввезеному позивачем, тому й немає обґрунтованих підстав вважати різними товари придбані ТОВ "Строй Мир" та ввезені ним.

Окрім зазначеного, представником позивача 08.05.2019 року надано до суду лист виробника товару, ввезеного за інвойсом №18089S016, згідно якого товар "плівка будівельна" (building film) є характеристикою товару за призначенням, тоді як за характеристикою відповідний товар є тришаровий матеріал, два зовнішні шари - плівка з непористого матеріалу (поліетилену), внутрішній шар - тканина полотняного переплетення, що складається з ниток з вмістом пропілену. Отже, постачальник пояснює, що найменування "плівка будівельна" є спрощеною назвою товару: "плівка будівельна: тканина полотняного переплетення, виготовлена з стрічкових ниток з поліпропілену і поліетилену, вкрита з обох сторін полімерним матеріалом на основі поліетилену". Вказане додатково свідчить на користь висновку про правильне визначення позивачем найменування задекларованого ним товару з урахуванням класифікації згідно УКТ ЗЕД.

Щодо посилань відповідача, як на підставу для коригування митної вартості, на те, що відсутність маркування на частині товару є порушенням вимог п.7.2, 7.3 контракту від 08.01.2018 року №CH-UA-18/01/08 суд зазначає наступне. По-перше, п.7.3 контракту №CH-UA-18/01/08 взагалі не існує (сьомий розділ має тільки п.п.7.1, 7.2). По-друге, умовами контракту передбачено, що на упаковці товару має бути зазначено його назва та кількість. З доданих відповідачем фотоматеріалів вбачається, що на кожному фото є назва товару ("пароізоляція під покрівельна без мікроперфорації", "пароізоляція") та його кількість у м2. Тобто пакування відповідає умовам контракту, обов'язковість зазначення торгівельної марки на товарі контрактом не передбачена.

Окрім того, суд наголошує, що недоліки пакування є договірними відносинами позивача з продавцем та без надання суду доказів того, що задекларовані товари не відповідають ввезеним не мають значення при прийнятті рішення про коригування митної вартості.

Також, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів: №UA508070/2019/00004/1 від 25.01.2019 року та №UA508000/2019/000007/2 від 28.01.2019 відповідачем зазначено, що відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, як на одну з підстав для прийняття спірних рішень, зважаючи на те, що відповідачем не наведені обставини та докази, яким чином документи надані позивачем порушують чи не відповідають вимогам статті VII Генеральної угоди.

Більш того, відповідно до положень МК України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58-63 цього кодексу.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття ним оскаржених рішень щодо коригування митної вартості. Натомість, на думку суду, надані позивачем до митного оформлення документи спростовують сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішень митного органу про коригування митної вартості товарів № UA508000/2019/000007/2 від 28.01.2019 року та №UA508000/2019/000004/1 від 25.01.2019 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами ст.134 КАС України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи слідує, що 19.03.2018 р. між ТОВ "Строй Мир" та адвокатським бюро "Євгена Малюка" укладено договір № 1СМр про надання правової допомоги, відповідно до якого предметом договору, серед іншого, є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів у будь-якому статусі, надання правової допомоги та представництво інтересів клієнта в судах.

25.01.2019 року між позивачем та адвокатським бюро "Євгена Малюка" укладено додаткову угоду, якою визначено порядок оплати послуг адвокатського бюро за надання правової допомоги у спорі під час розгляду у Херсонському окружному адміністративному суді справи щодо визнання протиправним та скасування рішення Херсонської митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № UA 508000/2019/000007/2 від 28.01.2019 р. та № UA 508000/2019/000004/1 про коригування митної вартості товарів.

На підтвердження наданих послуг, позивачем надано рахунок на оплату №30 від 20.03.2019 року, в якому зазначено, які саме послуги надано адвокатом та їх вартість.

Згідно платіжного доручення №105 від 25.03.2019 року позивачем сплачено Адвокатському бюро "Євгена Малюка" 3000 грн. згідно рахунку на оплату №30 від 20.03.2019 року.

Участь адвоката позивача Малюка Є.В. у судових засіданнях підтверджується протоколами судових засідань за 26.03.2019 р. та 09.04.2019 року.

Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., з яких 500 грн. - ознайомлення з документами, наявними у клієнта, та їх правовий аналіз; 1000 грн. - підготовка позовної заяви; 1500 грн. - представництво інтересів у суді першої інстанції, пов'язані з розглядом даної справи, є співмірними із складністю справи та наданими послугами, часом, витраченим на надання послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову, значенням справи для сторони, оскільки жодних доказів зворотного матеріали справи не містять.

Крім того, відповідачем жодних заперечень стосовно суми витрат на правничу допомогу до суду не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Окрім зазначеного, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 6371,00 грн., що також, на підставі ст. 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) № UA 508000/2019/000007/2 від 28.01.2019 р. про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) № UA 508070/2019/000004/1 від 25.01.2019 р. про коригування митної вартості товарів.

Стягнути з Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, адреса: 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Строй Мир" (, адреса: 73000, м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 5 км) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 6371 (шість тисяч триста сімдесят одна) грн. 59 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 (три тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 квітня 2019 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 108020200