Справа № 826/9649/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9649/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2019 року адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» (надалі за текстом - «ТОВ «Газпромбудмонтаж») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № від 18.07.2017 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 2 409 451 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 18.07.2017 р., яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 197 233 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ «Факторія Люкс» суперечать дійсним обставинам та спростовуються первинними документами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову задоволення позову.

Зокрема, скаржник стверджує, що ним подані усі необхідні документи на підтвердження як факту введення в обіг придбаних ним товарів, так і правильності формування податкового кредиту.

Апелянт також наполягає на тому, що відповідач не довів неповноту, недостовірність чи суперечливість зазначених документів.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 22.06.2017 р. по 29.06.2017 р. посадовцями Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Газпромбудмонтаж» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ «Факторія Люкс» за період з 01.10.2016 р. по 31.10.2016р.

Результати перевірки оформлено актом № 455/26-15-14-04-04/36964133 від 06.07.2017р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст. 198 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого занижено суму податку на додану вартість на 1 927 561 грн. та завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на 197 233 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

За умовами договору № 150916 від 15.09.2016 р. ТОВ «Факторія Люкс» зобов'залось передати у власність ТОВ «Газпромбудмонтаж» котельню КМ-1-700 вартістю 8 717 374 грн. 60 коп., у тому числі 1 452 895 грн. 77 коп. ПДВ, а останнє - прийняти та оплатити товар.

Відповідно до договору поставки № 101016 від 10.10.2016 р., видаткових та податкових накладних позивач придбав у ТОВ «Факторія Люкс» сервопривід АРД вартістю 4 031 389 грн. 51 коп., у тому числі 671 898 грн. 25 коп. ПДВ.

Розрахунки позивач здійснив шляхом безготівкового перерахунку коштів, а сплачений у складі вартості товарів ПДВ, включив до складу податкового кредиту.

Разом з тим, аналізом податкової звітності встановлено, що ТОВ «Факторія Люкс» оформило придбання котельні у ТОВ «Будівельна фірма «Еліт», яке в свою чергу, придбало її у ТОВ «Сіті Преміум Груп».

Водночас, факту придбання ТОВ «Сіті Преміум Груп» котельні у контрагентів-постачальників не встановлено.

Придбання сервоприводу ТОВ «Факторія Люкс» документально оформило від ТОВ «ПБК «Новострой».

Згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2016 р. у справі № 757/52601/16-к слідчий звернувся до суду із клопотанням про надання дозволу на арешт майна.

Клопотання обгрунтовано тим, що група осіб використовує поточні рахунки ряду підприємств, у тому числі і ТОВ «ПБК «Новострой», для переведення безготівкових коштів у готівку.

Крім того, до перевірки не надано товарно-транспортні накладні, які б підтверджували транспортування придбаного позивачем товару.

На думку відповідача наведене свідчить про те, що ТОВ «Газпромбудмонтаж» безпідставно сформувало податковий кредит з огляду на відсутність джерела походження товару.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 18.07.2017 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 2 409 451 грн., у тому числі 1 927 561 грн. за основним платежем та 481 890 грн. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 18.07.2017 р., яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 197 233 грн.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем до суду першої інстанції було надано копії: договору поставки № 150916 від 5.09.2016 р. та специфікації до нього; договору поставки № 101016 від 10.10.2016 р. та специфікації до нього; видаткової накладної № 2 від 27.10.2016 р.; видаткової накладної № 9 від 27.10.2016 р.; сертифікату відповідності; картки рахунку 631 у якій відображена зміна у структурі активів та зобов'язань товариства; податкової накладної № 1 від 27.10.2016 р.; податкової накладної № 8 від 27.10.2016 р., банківських виписок; а також договору від 05.07.2016 р, договору від 29.07.2016 р., видаткових накладних, довіреностей на подальшу поставку придбаного товару, які свідчать, що зобов'язання за договорами між позивачем та його контрагентами виконувались сторонами у повному обсязі.

Факт транспортування товару безпосередньо до філії УМГ «Харківтрансгаз» Харківське ЛВУМГ та Одеського ЛВУМГ УМГ «Прикарпаттрансгаз» підтверджено товарно-транспортними накладними № 7 від 27.10.2016 р., № 2 від 27.10.2016 р., № 3 від 27.10.2016 р., № 4/2810 від 28.10.2016 р.

Таким чином, у ТОВ «Газпромбудмонтаж» наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціям з ТОВ «Факторія Люкс».

Не можуть бути прийняті в якості доказу посилання відповідача на те, що за результатами аналізу податкової інформації не встановлено джерело походження придбаного позивачем товару.

При дослідженні факту здійснення господарської операцій оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Відносини ж між іншими учасниками поставок товарів, робіт та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між позивачем та ТОВ «Факторія Люкс».

У цьому контексті, суд вважає неприйнятними доводи Головного управління ДФС у м. Києві про те, що сам факт того, що рахунки ТОВ «ПБК «Новострой» (контрагент контрагента позивача) використовувались для переведення безготівкових коштів у готівку є доказом протиправного формування ТОВ «Газпромбудмонтаж» податкового кредиту, з огляду на необґрунтованість належності цього конкретного доказу в розумінні частини третьої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, на формування податкового кредиту.

Однак у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції помилково послався на пояснення представника відповідача про те, що договір поставки № 150916 укладено 15 вересня 2016 року, а зазначений у ньому поточний рахунок ТОВ «Факторія Люкс» відкрито лише 17 жовтня 2016р.

По-перше, наведена обставина не підтверджена належними та допустимими доказами.

По-друге, акт перевірки № 455/26-15-14-04-04/36964133 від 06.07.2017р. не містить жодних посилань на зазначену обставину.

Відповідно ж до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідач не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2019 року скасувати та прийняти нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 18 липня 2017 року № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 21, прим. 201; ) 97 750 (дев'яносто сім тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 39 коп. судових витрат із сплати судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 16 квітня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук