Справа № 2040/7698/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 р.Справа № 2040/7698/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Державної фіскальної служби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 22.12.18 року по справі № 2040/7698/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД"

до Одеської митниці Державної фіскальної служби

про скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив суд: скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500020/2018/000007/2 від 10.09.2018 року; скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/201/00111 від 10.09.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД" задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 242 КАС України, ст.ст. 52, 53, 54, 58, 337 МК України, незастосування судом положень ч. 1 ст. 254, ст. 256 МК України, ст.3, ч. 6 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пунктів 52, 53 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440, що призвело до прийняття незаконного та необгрунтованого рішення, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином. Відповідач надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між ТОВ «Модус, ЛТД» та Zhejiang Huasheng Technology Co., LTD було укладено Контракт № 5/2018 від 19 квітня 2018 року. Відповідно до Контракту продавець зобов'язується передати у власність ТОВ «Модус, ЛТД» товари у кількості та асортименті згідно з Специфікаціями, які є додатками до Контракту виробництва Китаю.

Відповідно до Специфікації № 2 від 18 червня 2018 року та Специфікації № 2/1 від 02 серпня 2018 року Zhejiang Huasheng Technology Co., LTD поставив ТОВ «Модус, ЛТД» товар у загальній кількості 193 одиниці на загальну суму 14622,03 доларів США. Відповідно для митного оформлення товару ТОВ «Модус, ЛТД» надало відповідачу митну декларацію №UA500020/2018/009377, в якій вказано його вартість у розмірі 14 622,03 доларів США.

На підтвердження митної вартості товару до Одеської митниці Державної фіскальної служби відповідно до ст. 53 Митного кодексу України було надано наступні документи: декларацію митної вартості № 500020/2018/009377 від 07.09.2018 року на вимогу п. 1 ч. 2 ст. 53 МК України; зовнішньоекономічний договір (контракт) на вимогу п. 2 ч. 2 ст. 53 МК України; специфікацію № 2 від 18 червня 2018 року; специфікацію № 2/1 від 02 серпня 2018 року; рахунок-фактуру (комерційний інвойс) від 06.07.2018 року №20180264 у відповідності до п.3 ч. 2 ст. 53 МК України; платіжне доручення № 47 від 18.06.2018р.; платіжне доручення № 77 від 15.08.2018 р; довідку про транспортні витрати від 27.08.2018 року № 27/08/2, у відповідності до п. 6, ч. 2 ст. 53 МК України; рахунок-фактуру № 76 від 22 серпня 2018 року про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) транспортного експедирування від 01.09.2016 року № 01/09/16; висновок ДП «Держзовнішінформ» № 222/73 від 09.07.2018 року, який вказує на відповідність визначеної позивачем вартості товару ціновій політиці виробника товару на українському ринку.

Відповідачем встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: відповідно до п. в. п. 1 ч. 10 ст. 58 Митого кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

07.09.2018 відповідачем було направлено до ТОВ «Модус, ЛТД» запит та відповідно до частини третьої статті 53 МКУ декларанту було запропоновано надати (за наявності) протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову); 4) висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На виконання вимоги про надання додаткових документів у підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом позивача до Одеської митниці ДФС були подані: виписка з бухгалтерської документації № 0501 від 07.09.2018 року між ТОВ «Модус, ЛТД» та Zhejiang Huasheng Technology Co., LTD; прайс-лист б/н від 20.04.2018 року; висновок про вартісні характеристики товару, виданий спеціалізованою експертною організацією ДП «Держзовнішінформ» № 222/73 від 07.09.2018 року з завіреним інвойсом № 20180192 від 25.05.2018 року; експортна декларація виробника 02264985 від 06/07/2018; переклад на українській мові експортної ВМД декларації виробника товару 02264985 від 06/07/2018; каталог виробника товару.

За наслідками розгляду додатково наданих документів, при перевірці правильності визначення митної вартості товарів Одеською митницею Державної фіскальної служби було винесено рішення про коригування митної вартості товарів UA500020/2018/000007/2, на підставі якого було прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2018/00111.

Відповідно до вказаного рішення про коригування митної вартості товару, митним органом скориговано митну вартість товару з 15569,46 доларів США до 17471,59 доларів США (1,3502 дол. США/кг) та надано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2018/00111.

У вищезазначеному Рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що надані декларантом відомості не підтверджені документально, а тому відповідно до п.3 ст.58 Митного кодексу України, визначення вартості товару необхідно проводити за допомогою другорядних методів, зазначених у п.2 ч.1 ст. 57 МК України.

Непогодившись із рішенням Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500020/2018/000007/2 від 10.09.2018 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/201/00111 від 10.09.2018 року є протиправними, та як наслідок є наявними підстави для їх скасування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно приписів ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1 та ч.2 ст.53 МК України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За результатами аналізу положень ч. 3 ст. 53, ч. ч. 1, 2, 4 - 6 ст. 54, ст. 58 МК України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

При цьому митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 МК України.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідач зазначив, що надані декларантом відомості не підтверджені документально, а тому відповідно до п.3 ст.58 Митного кодексу України, визначення вартості товару необхідно проводити за допомогою другорядних методів, зазначених у п.2 ч.1 ст. 57 МК України.

В обґрунтування такого висновку Одеська митниця ДФС зазначила: що подані декларантом документи містять розбіжності, а також не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; у поданих декларантом документах відсутні дані стосовно включення у вартість продукції вартості упаковки товару, в той час як в Специфікації передбачено, що вартість упаковки входить до вартості товару.

При цьому, наявність розбіжностей у поданих додатково декларантом документах, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, полягає в тому, що:

1) в митній декларації країни відправлення зазначений коносамент №COSU, який до митного оформлення не надавався;

2) наданий каталог виробника містить лише інформацію про артикули задекларованих товарів без зазначення їх характеристик і по суті не є каталогом товарів за своїм змістом.

3) висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 09.07.2018 року № 222/73 не стосується даної поставки товарів.

Відносно встановлених відповідачем розбіжностей, колегія суддів зазначає, що митницею ДФС відповідно до ч.3 ст.53 МКУ було запропоновано додатково надати вичерпний перелік документів, в якому не містилося вимоги надати коносамент №COSU. При цьому, представником позивача до суду надано копію коносаменту №COSU, що свідчить про те, що вказаний документ є у позивача в наявності та на вимогу митного органу позивач мав можливість його надання.

Також судом встановлено, що за запитом митниці ДФС декларант надав каталог виробника, який був наданий ТОВ «МОДУС, ЛТД» виробником товару. Відсутність у каталозі характеристик товару не є підставою вважати його, як розбіжність у документах.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що висновок про вартісні характеристики товарів, був підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 09.07.2018 року № 222/73, який є дійсним до 15.09.2018 року, на попередню партію аналогічно ввезеного товару. Оскільки висновок цінової експертизи був наданий на аналогічний товар того самого виробника, ТОВ «МОДУС, ЛТД» вважало за доцільне надати його.

Колегія суддів зазначає, що наявність сумнівів щодо достовірності висновку про вартісні характеристики товару від 09.07.2018 року № 222/73 не можна вважати як підставу наявності розбіжностей у поданих декларантом документах, оскільки даний документ не є обов'язковим для подання митному органу, відповідно до ст. 53 МК України, та який, у свою чергу, міг бути не взятим до уваги митним органом.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що митниця ДФС використовує неоднозначну практику при розрахунку митної вартості товару за аналогічний вид товару, оскільки при розрахунку попередньої партії аналогічного товару, який ввозився позивачем, застосовувалася ч.1 ст.58 МКУ, а при розрахунку партії, стосовно якої виник спір, митниця застосовує ч.3 ст. 58 МКУ.

Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника про відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, оскільки такі доводи спростовуються первинними документами поданими контролюючому органу та які є наявними в матеріалах справи, а саме: 1) в процесі митного оформлення з боку позивача було надано повний перелік документів (договір транспортування, лист перевізника, довідка про транспортні витрати, рахунок-фактура, платіжне доручення) на підтвердження витрат на транспортування; 2) в специфікації № 2 від 18 червня 2018 року та в специфікації № 2/1 від 02 серпня 2018 року відсутні відомості стосовно включення упаковки до суми вартості товару, а натомість, у п. 7 зазначається: «Упаковка: Общий груз упакован в контейнеры 40 футов, каждый рулон упакован в крафт бумагу или плотный тубус, с пластмассовыми держателями, материал намотан на трубу из плотного картона».

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що документи, подані позивачем до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Крім того, документи надані ТОВ «Модус, ЛТД» чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору.

Отже, судом встановлено, що на вимогу митного органу усі додатково витребувані документи були надані митному органу для проведення подальшого дослідження відповідності заявленої митної вартості товару, які підтверджують у повному обсязі заявлену митну вартість та не містять жодних розбіжностей.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при проведенні консультації, повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Відповідачем також не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

Відповідно до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості товарів (застосовано обґрунтовану гнучкість у застосуванні резервного методу), митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений до нього митного оформлення час є більшим, а саме: рівень митної вартості товару №1 становить - 3.3502 долара США за кг нетто (МД від 25.06.2018 №UА100010/2018/138379), ніж заявлено декларантом (1.2032 долара США за кг нетто).

Суд зазначає, що факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідна правова позиція викладена Верховним судом України у постановах №21-262а12 від 11.09.2012 року та №21-91а12 від 29.05.2012 року.

Крім того, суд зазначає, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №826/16046/16.

За приписами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, при прийнятті оскаржуваного рішення та картки відмови, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням встановлених у справі обставин та з огляду на приписи норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500020/2018/000007/2 від 10.09.2018 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/201/00111 від 10.09.2018 року, та як наслідок наявність підстав для їх скасування та задоволення позовних вимог.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року по справі 2040/7698/18 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 року по справі № 2040/7698/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 18.04.2019 року