Справа № 263/783/19
Суддя: Кулик С. В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/783/19
Провадження №2-а/263/101/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Кулика С.В.,

за участю секретаря судового засідання Чапни А.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 07 січня 2019 року серії ЕАВ № 843955, винесеної поліцейським роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об'єктивного з'ясування інспектором обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Позивач заперечував факт порушення правил дорожнього руху, вказував на відсутність будь-яких доказів того, що він 07.01.2019 року, керуючи автомобілем TOYOTA COROLLA, державний номер НОМЕР_1, по пр. Будівельників, 108 в Центральному районі м. Маріуполя проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим нібито порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України. Зазначив, що поліцейським під час ухвалення постанови не були взяті до уваги його пояснення про те, що він правил дорожнього руху не порушував, рухався на зелений сигнал світлофора, його автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції на перехресті пр.. Будівельників та вул. Італійської в районі магазину «Зеркальний», тобто на значній відстані від місця вчинення правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові. Під час ухвалення постанови йому було предявлено для ознайомлення відеозапис з реєстратора, встановленого на службовому автомобілі патрульної поліції, проте з вказаному відеозапису не вбачається, що саме його автомобіль проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора. Зауваження з цього приводу також не були взяті поліцейськими до уваги. Крім того, справу стосовно нього розглянуто на місці зупинки транспортного засобу, у звязку з чим він був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою, чим порушено вимоги ст. 245 КУпАП щодо всебічного повного і обєктивного зясування обставин справи.

Позивач у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, надіслав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив про законність своїх дій при розгляді справи та складанні постанови відносно ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Зазначив, що постанову правомірно складено на місці зупинки транспортного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП та згідно з Наказом № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року. Також зазначив, що вимоги позивача про визнання його дій протиправними задоволенню не підлягають, оскільки це не передбачено нормами закону. У задоволенні позову просив відмовити.

Позивачем в порядку ст.163 КАС України надана суду відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що на наданому відповідачем оптичному диску, на який він посилається у своєму відзиві на позов, як на доказ вчинення правопорушення, транспортний засіб TOYOTA COROLLA з рекламою таксі 838, який проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, був зафіксований збоку, на відеозапису відсутній реєстраційний номер автомобіля, тобто на вказаному відеозапису не зафіксовано безпосередньо факт порушення ним проїзду перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. Таким чином, відповідачем не надано належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у звязку з чим у позові просив відмовити.

Оскільки в судове засідання не прибули сторони, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7.3 ґ ПДР Украхїни передбачено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 843955АР від 07.01.2019 року інспектором роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Донецької області ОСОБА_2 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України за те, що він 07.01.2019 року о 17:01:23, керуючи автомобілем TOYOTA COROLLA, державний номер НОМЕР_1, по пр. Будівельників, 108 в Центральному районі м. Маріуполя проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачеві слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єктивну та суб'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, тобто порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 8.7.3 ґ ПДР України, яким водієві забороняється рух на жовтий сигнал світлофора.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КУпАП. Зокрема такими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеореєстратори.

Так, на представленому відповідачем відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції записано лише момент спілкування інспектора з позивачем після зупинки його автомобіля. При цьому визнання порушення правил дорожнього руху, яке відображено в постанові, з боку позивача не висловлювалось, останній навпаки заперечував будь-яке порушення ним правил дорожнього руху, зокрема факт проїзду ним перехрестя по пр. Будівельників, 108 в Центральному районі м. Маріуполя на заборонений жовтий сигнал світлофора. З представленого відеозапису з реєстратора, встановленого у службовому автомобілі патрульної поліції, не вбачається, що саме автомобіль, яким керував позивач, порушив правила проїзду перехрестя, про яке йде мова в оскаржуваній постанові, оскільки автомобіль зафіксовано збоку, без фіксації державного номерного знаку та будь-яких розпізнавальних даних. Крім того, після того, як автомобіль з патрульними почав переслідування автомобіля, який порушив правила дорожнього руху, відеозапис перервався, а наступним відео вже зафіксовано саме спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими.

Отже, суду не надано доказів безпосереднього вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених статтею 251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не надав, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Разом з тим, вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання дій інспектора патрульної поліції незаконними задоволенню не підлягають, оскільки такий спосіб захисту порушеного права не передбачений нормами діючого законодавства.

Відповідно до ст. 143 КАС України судовий збір відноситься на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 72, 77, 242, 245, 246, 286 КАС України, ст. ст. 9, 122, 219, 251, 280, 284, 293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 07 січня 2019 року серії ЕАВ № 8439553 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: м. Маріуполь, пр..БудівельниківАДРЕСА_1.

Відповідач - поліцейський роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, адреса: м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 16.

Суддя С.В.Кулик