Справа № 336/7470/18(2-а/336/24/2019)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2019 року м. Дніпросправа № 336/7470/18
провадження №2-а/336/24/2019

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 березня 2019 року (суддя Марко Я.Р.) у справі №336/7470/18 (провадження №2-а/336/24/2019) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія БР №439933 від 19.11.2018 року, винесену інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.; справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП відносно позивача закрити.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 19.11.2018 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGX 26.480 (номерний знак АЕ7306IH) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 30-3 (номерний знак АЕ8359XM). В цей день на 215 км автомобільній дорозі М-18 Дніпропетровської області Новомосковського району його було зупинено інспектором патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 та винесено відносно нього постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №439933. Згідно вказаної постанови позивач визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн. В постанові зазначено, що водій, керуючи вище вказаним ТЗ з напівпричепом, здійснював перевезення великогабаритного вантажу, кабіна транспортного засобу при цьому мала два дзеркала заднього виду, не обклеєні світо відбивною смугою білого та червоного кольору та не мав супроводження автомобіля,

проходив на ділянках дороги, де габарити виходили на зустрічну смугу, чим порушив п. 22.5 ПДР України. З вказаною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки таке рішення прийнято відповідачем за відсутності події та складу правопорушення, без наявності належних доказів вчинення правопорушення. Зазначає, що 19.11.2018 року він здійснював перевезення вантажу за погодженим маршрутом відповідно до наданого дозволу від 16.11.2018 року за участь у дорожньому русі транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що діє з 17.11.2018 по 20.12.2018., який затверджений начальником УПП в Дніпропетровській області ДПП, та під час перевезення вантажу його супроводжував автомобіль, який передбачений вищевказаним дозволом. Наполягає на тому, що на момент зупинки його ТЗ мав на дзеркалах світло відбивні смуги білого і червоного кольору. Вказує на те, що оскаржена постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, що суперечить положенням ст.283 КУпАП

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 березня 2019 року адміністративний позов задоволено, а саме:

скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 439933 від 19.11.2018 року винесе інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.;

закрито справу про адміністративне правопорушення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з рішенням суду, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР, обґрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Відносно висновків суду першої інстанції про те, що інспектором патрульної служби не було доведено факт вчинення правопорушення належними та допустимими доказами, заявник апеляційної скарги вказує на те, що обовязок по доказуванню обставин покладається і на позивача, який заперечував факт вчинення правопорушення, але жодних доказів цьому позивачем суду надано не було.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 19 листопада 2018 року інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №439933, згідно з якою позивач 19.11.2018 року о 16 годині 20 хвилин в м. Новомосковськ траса М-18 (Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта), керуючи транспортним засобом «MAN», номерний знак АЕ7306 IH, порушив правила перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову виходячи із наступного.

Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів скоєння позивачем правопорушення, обставини якого викладені в оскарженій постанові.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що обовязок по доказуванню покладається не лише на відповідача, а і на позивача, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.77 КАС України (в редакції з 15.12.2017) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з огляду на предмет спору у цій справі, саме на відповідача покладено обовязок довести правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Безпідставними суд апеляційної інстанції вважає і посилання заявника апеляційної скарги на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, оскільки вказані доводи не можуть бути підставою для висновків щодо обґрунтованості оскарженого рішення, так як виконання патрульним поліцейським своїх обовязків у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», не позбавляє останнього обовязку обґрунтувати належними доказами прийняті ним рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 березня 2019 року по справі №336/7470/18 (провадження №2-а/336/24/2019) без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18.04.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк