Справа № 214/8578/18
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/8578/18
2-а/214/58/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 квітня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю: секретаря Фастовець Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу №214/8578/18 за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг до Саксаганського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про оскарження рішення Саксаганського РВ у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області про примусове повернення з України громадянки ОСОБА_3 Республіки Вєтнам ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.12.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 про оскарження рішення Саксаганського РВ у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області про примусове повернення її з України від 11.12.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11 грудня 2018 року заступником начальника Саксаганського РВ у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровський області ОСОБА_4 винесено рішення про примусове повернення її з України.

Позивач вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з наступних доводів та підстав.

У вказаному рішенні однією з мотивувальних підстав зазначена обставина того, що нею втрачено підставу для перебування в Україні, передбачену п. 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме факт того, що вона прибула в Україну з метою возз'єднання сім'ї, та строк такого перебування вийшов. Це мотивування не відповідає дійсності через наступні обставини. 27 листопада 1987 року, до м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, з Республіки Вєтнам прибула її мати, ОСОБА_1 Тхі Хоа, для праці за договором на Криворізькій швейній фабриці «Полстар», яка проживала на території України на законних підставах, за адресою: АДРЕСА_1.

27 червня 1993 року, ОСОБА_1 Тхі Хоа народила її в пологовому будинку № 1 в місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, про що було зроблено відповідний запис у реєстр народжень на підставі довідки про народження № 81 від 01.04.2009 року. Після чого вони переїхали в гуртожиток взуттєвої фабрики за адресою: м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 33, кімната 520, де мешкали за тимчасовою реєстрацією.

З 01 вересня 2001 року по 29 серпня 2003 року, вона навчалася в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 87, що підтверджується довідкою № 231, від 10.08.2016 року. 18.08.2016 серпня 2003 року, мене було переведено до Криворізької загальноосвітньої школі І-ІІІ ступенів № 14, де я навчалася до 9 класу, який закінчила 18 червня 2010 року, що підтверджується довідкою № 147, від 19.08.2016 року.

У вересні 2010 року, вона вступила до Криворізького природничо-наукового ліцею м. Кривого Рогу, де вчилась до 2012 року, що підтверджується довідкою № 527, від 31.05.2016 та атестатом про повну загальну середню освіту, виданого 12.05.2012.

16.08.2017 року між нею та громадянином України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, було укладено шлюб, який зареєстровано у Посольстві Соціальної Республіки Вєтнам в Україні, про що видано свідоцтво про одруження № 12/2017.

21 вересня 2013 року в неї народилась донька - ОСОБА_6, що підтверджується довідкою № 787 КЗ «Криворізький міський клінічний пологовий будинок №1» Дніпропетровської обласної ради», від 19 квітня 2017 року. Таким чином, позивач стверджує, що вона не могла прибути в Україну з метою возз'єднання сім'ї, так як народилася на території України та жодного разу її не залишала.

Іншою мотивувальною підставою у вказаному рішенні зазначено факт складання працівниками Саксаганського РВ у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровський області відносно неї 28.11.2018 постанови про накладання адміністративного стягнення у розмірі 1700 гривень на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № ПР МДН 105244 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України». На вказану постанову нею 07 грудня 2018 року, в порядку ст. 288 КУпАП, була подана скарга до ГУ ДМС в Дніпропетровський області, тобто вказана постанова не набрала законної сили, про що у вищезазначеному рішенні нічого не вказано.

Також, у рішенні про примусове повернення її з України зазначено, що вона не зверталася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Дніпропетровської області. Це відповідає дійсності, проте, до вказаного органу вона не зверталася не з метою переходу на нелегальне становище, як зазначено у вказаному рішенні, а з метою отримання громадянства України, на що, відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство», вона має право. Крім того зазначає, що 04.08.2016 року вона звернулась до Саксаганського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про видачу паспорта громадянина України, а в разі неможливості, розясненням порядку його отримання. 10.01.2017 року Саксаганським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, було повідомлено, що підстави і умови отримання паспорту громадянина України, наведені в постанові Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року. Не отримавши допомоги у Саксаганському РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, вона звернулась до Міністерства закордонних справ України з приводу надання інформації стосовно процедури отримання паспорту, а також розясненням, яким чином я можу стати громадянкою України. 10.01.2017 року вона отримала відповідь від Державної міграційної служби України за вищезазначене звернення, в якій було зазначено, що їй необхідно звернутися до Посольства Республіки Вєтнам в Україні. Крім того, в зазначеній відповіді Державною міграційною службою України, були зазначені умови та порядок набуття громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України» та Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Також звертає увагу суду, що її чоловік ОСОБА_5 є офіційно працевлаштованим та в повній мірі за рахунок своєї заробітної плати здійснює забезпечення її потреб та потреб її доньки, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадянство України», є законним джерелом існування.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив та заперечення на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Так, з відзиву долученого представником відповідача до матеріалів справи вбачається, що Саксаганський районний відділ у місті ОСОБА_7 Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заперечує проти заявленого адміністративного позову, оскільки позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів справи, громадянка ОСОБА_3 Республіки Вєтнам ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, мешкає на території України без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду з України.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України регламентується Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - ОСОБА_1), Порядком провадження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, Порядком розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України, затвердженим наказом МВС від 25.04.2012 № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.05.2012 №778/21091.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Проте установлено, що ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг тривалий час (з 2017 року) перебуває на території України у порушення вимог чинного законодавства. При цьому має підстави на отримання посвідки на тимчасове проживання відповідно до вимог частини 14 статті 4 Закону з метою воззєднання сімї з чоловіком громадянином України, за умов виїзду за межі України та вїзду на підставі візи 0-14 (воззєднання сімї з громадянами України).

Слід зазначити, що згідно вимог пункту 32 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, наявність візи О та вїзд на територію України після укладення шлюбу є однією з основних умов для отримання посвідки на тимчасове проживання з метою воззєднання сімї.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Закону України «Про імміграцію» ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг має підстави для подачі документів на отримання дозволу на імміграцію (дочка є громадянкою України) але відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про імміграцію» умовою для подачі документів є перебування іноземця в Україні на законних підставах. Обовязок іноземців та осіб без громадянства перебувати в Україні на законних підставах, підстави та строки їх законного перебування в Україні, встановлені Конституцією України, Законом, постановами Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, від 25.04.2018 №№ 321, 322. Таким чином, іноземці, які під час встановлених законодавством України строків перебування не оформили документів на проживання або не продовжили вказані строки їх законного перебування в установленому законодавством порядку, а після їх закінчення залишилися в Україні, скоюють триваюче правопорушення шляхом безперервного невиконання обовязку, покладеного на них нормами законодавства України.

З метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положень статті 26 Закону, начальником Саксаганського РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 16 про примусове повернення з України громадянки ОСОБА_3 Республіки Вєтнам ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг (втрачено підстави для перебування в Україні передбачені п. 14 статті 4). Рішення прийнято законно та обґрунтовано.

Представником позивача, в судовому засіданні було долучено відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач просить суд звернути увагу, що у разі необхідності виїзду за межі України, вона буде вимушена понести значні грошові витрати. Позивач має на утриманні неповнолітню доньку, опікується неповнолітніми ОСОБА_1 Чонг Тхань, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 які є її молодшими братами. Оскільки їх мати ОСОБА_1 Тхі Хоа була вимушена виїхати за межі території України, повернутися назад до України не змогла відповідно до Рішення про відмову у перетині державного кордону України іноземцем або особою без громадянства від 15.11.20017 року .

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання також не з'явилась.

Представник позивача ОСОБА_9 до зали судового засідання не з'явилась, надала суду клопотання про відкладення розгляду справи, так як вона проживає в м. Дніпро та не має фізичної змоги бути присутньою в судовому засіданні зранку.

Представник відповідача ОСОБА_10. будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Отже, беручи до уваги, що в судовому засіданні яке відбулося 10.04.2019 року судом були досліджені всі матеріали справи, вислухано думку позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_9 та представника відповідача ОСОБА_10 щодо обставини справи, дата наступного судового засідання узгоджена з учасники справи, та жоден з них не заперечував проти відкладення розгляду справи на 09-15 год. 16.04.2019 року, з урахування положень ст. 268 КАС України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін.

В матеріалах справи наявна позовна заява та відзив на позовну заяву, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, згідно ч. 1 ст. 269 КАС України є заявами по суті справи.

Таким чином, з урахування обставин справи суд вважає за необхідним клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи залишити без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до перекладу свідоцтва про народження з вєтнамської мови на українську ОСОБА_6 народилась 21.09.2013 року її батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.7).

Згідно перекладу свідоцтва про одруження з вєтнамської мови на українську № 12/2017 ОСОБА_1 Зуєу Хионг та ОСОБА_5 16.08.2017 року зареєстрували шлюб в Посольстві Соціалістичної республіки Вєтнам в Україні ( а.с.10).

Відповідно до рішення № 16 від 11.12.2018 року ухваленого начальником Саксаганського РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було вирішено примусово повернути з України громадянку ОСОБА_3 Республіки Вєтнам ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг ( а.с.12).

Згідно листа відповіді ДМС України від 03.08.2018 року вбачається, що інформацією наданою ГУ ЖМС у Дніпропетровській області, установлено, що ОСОБА_1 тривалий час перебуває на території України у порушення вимог чинного законодавства. При цьому має підстави для отримання посвідки на тимчасове проживання відповідно до вимог ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з метою воззєднання сімї з чоловіком громадянином України, за умов виїзду за межі України та вїзду на підставі візи типи D- 13.

За умов отримання посвідки на тимчасове проживання та підтвердження належності дитини ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хіонг до громадянства України на підставі ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», у неї зявляться підстави для подачі документів на отримання дозволу на імміграцію відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про імміграцію» ( а.с. 13-13 зворот).

Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 787 від 19 квітня 2017 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг в КЗ «Криворізькій МКПБ № 1 «ДОР» народила о 09-10 год. 21 вересня 2013 року дитину дівчинку) вагою 2000,0, грамів ( а.с.16).

Згідно довідки № 527 від 31.05.2016 року ОСОБА_11 ОСОБА_12 дійсно навчалась з вересня 2010 року по червень 2012 року у Криворізькому природничо-науковому ліцеї м. Кривого Рогу ( а.с.18).

Відповідно до довідки № 147 від 19.08.2016 року ОСОБА_11 дійсно навчалась з 3 класу ( наказ про прибуття № 51 від 28.08.2003 року) в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 14 та випущена з 9 класу 18.06.2010 року ( а.с. 19).

Згідно перекладу свідоцтва про народження з вєтнамської мови на українську № 106/2015 ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хиог народилась 27.06.1993 року, місце народження ОСОБА_7 Ріг ( а.с.22).

Відповідно до медичного свідоцтва про народження від 01 квітня 2009 року ОСОБА_13 Хоа 27 червня 1993 року о 04-45 год. народила дівчинку 3000 грамів ( а.с.23)

З заяви ОСОБА_1Х від 12.07.2018 року вбачається що їй відомо, що для того оформлення документів вона повинна проживати в Україні на законних підставах. Їй необхідно в посольстві України оформити візу D-13 і вїхати на територію України та оформити документи для законного проживання в Україні ( а.с.59).

14.12.2018 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 штрафу в розмірі 3400,00 грн. на підставі постанови № ПН МДН 105244 від 28.11.2018 року (а.с. 70;71).

14.12.2018 року також було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 штрафу в розмірі 680,00 грн. на підставі постанови № ПН МДН 105241 від 28.11.20188 року ( 72;73).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 105244 28.11.2018 року, о 10-15 год. в приміщенні Саксаганського РВ розташованому за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 47 К встановлено, що громадянина

Р. Вєтнам ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг з 2017 року по теперішній час мешкає на території України без документів на право проживання в Україні, що є порушенням п. 2 ст. 17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ( а.с. 74-75).

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН № 105241 28.11.2018 року о 10-00 год. в приміщенні Саксаганського РВ розташованому за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 47 К встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 не вжив заходів до забезпечення своєчасної реєстрації громадянки

Р. Вєтнам ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионгз 10.04.2017 року по теперішній час, що є порушенням п. 2 ст. 17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (76-77).

Відповідно до довідки виданої начальником відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Управління у справах іноземців та ОБГ ГУДМС України в Дніпропетровській області станом на 08.12.2018 року громадянина Р. Вєтнам ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг, 27.06.1993 рок народження із заявою про визнання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не зверталась ( а.с. 78).

Згідно акту складеного мешканцями будинку № 31 по вул. Володимира Великого, ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (б) кв. 53 без реєстрації ( а.с.118).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно пп.2 п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012р. № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більше як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

В силу вимог ч.ч.1,2 ст.26 наведеного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства може супроводжуватися забороною щодо подальшого вїзду в Україну строком на три роки.

При цьому слід зазначити, що процедура заборони в'їзду в Україну не є наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Відповідно до частин третьої та десятої статті 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про видворення тягне за собою обов'язок іноземця, особи без громадянства покинути територію України. Видворення іноземця (особи без громадянства) супроводжується забороною його в'їзду на територію України тільки у випадку, коли орган внутрішніх справ (частина перша статті 32 згаданого Закону) або орган охорони державного кордону (стаття 31 згаданого Закону, пункт 39 Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.95 № 1074) прийме про це окреме рішення.

Так, згідно із ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України, до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 р. №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», під грубим порушенням законодавства слід розуміти, зокрема, грубе порушення Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 року N 1074, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання правил транзитного проїзду через територію України.

Нормами законодавства про статус іноземця та особи без громадянства встановлено, що на території України можуть проживати або тимчасово перебувати іноземці та особи без громадянства відповідно до їх правового статусу, який підтверджується відповідними документами.

Так, іноземці, які постійно проживають в Україні, можуть перебувати в Україні за своїми національними паспортами та українськими документами-посвідками на проживання в Україні для іноземця з відміткою про реєстрацію.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 19 Правил, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач тривалий перебуває на території Україні з порушенням чинного законодавства. При цьому має підстави для отримання посвідки на тимчасове проживання відповідно до вимог ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з метою воззєднання сімї з чоловіком громадянином України, за умов виїзду за межі України та вїзду на підставі визі типу D-13 (воззєднання сімї з громадянами України ( на підставі шлюбу).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7. Отже, за умов отримання посвідки на тимчасове проживання та підтвердження належності дитини ОСОБА_1Х до громадянства України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянства України», в останньої зявляються підстави для подачі документів на отримання дозволу на імміграцію відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про імміграцію».

Відтак, в судовому засіданні було встановлено, що відомості про перебування на території України на законних підставах позивача відсутні, що вказує на грубе порушення з боку останньої норм Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1ст. 77 КАС України), та згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача, не підлягають задоволенню, так як рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень є законним, обґрунтованим та прийнятим у відповідності до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, ч.3 ст. 2 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,5, 6-10, 241-246, 250, 255, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг до Саксаганського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про оскарження рішення Саксаганського РВ у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області про примусове повернення з України громадянки ОСОБА_3 Республіки Вєтнам ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.12.2018 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ОСОБА_2 Хионг, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8;

Відповідач : Саксаганський районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 47К.

Суддя А.В. Ткаченко