Справа № 760/23817/18
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1637/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 2 полку № 1 УПП м. Києва Журавського Євгенія Романовича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

17.09.2018 позивач звернувся до суду з позовом та просить скасувати постанову серії НК № 681711 від 09.09.2018 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що 09.09.2018 відносно позивача було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та порушення п. 17.1. ПДР та накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

Вказує, що ОСОБА_1, 09.09.2018 о 16 год. 10 хв., керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві, здійснив зупинку і в подальшому стоянку на зупинці громадського транспорту, чим порушивши п. 17.1. ПДР, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з підстав, порушення норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, просив позовні вимоги задовольнити.

17.09.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 02.10.2018 судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження.

11.02.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що інспектором поліції при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а постанова серії НК № 681711 від 09.09.2018 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП винесена уповноваженою особою з дотриманням правил чинного законодавства, тому, на його думку немає підстав для її скасування, а доводи є безпідставними. Крім того, представником була надано диск з відеозаписом, здійсненим за допомогою нагрудної відеокамери інспектора.

Разом з тим, 19.02.2019 позивач подав клопотання про визнання доказів не допустимими та про залишення відзиву без розгляду та вирішення справи за наявними матеріалами, посилаючись на те, що представник відповідача Габро Р.О. не є уповноваженою особою в даній справі, не має права представляти відповідача та третю особу, і не мав права подавати відзив на позов та відеозапис.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.09.2018 відносно позивача було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та п. 17.1. ПДР. Даною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 510,00 гривень.

З матеріалів справи суд вбачає, що ОСОБА_1 09.09.2018 о 16 год. 10 хв., керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві, здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, чим порушивши п. 17.1. ПДР, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи та оглянутим відео, наданого відповідачем.

Відповідно до п. 17.1. ПДР України надорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком або забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Наданий позивачем власний відеозапис не спростовує відсутність у діях позивача порушення п. 17.1 ПДР.

Крім того, доводи позивача про те, що у постанові не вірно зазначено дату його народження не спростовує ту обставину та наявні у справі докази, що саме позивачем було допущено порушення ПДР.

Щодо доводів позивача на неправомірність складеної постанови відносно нього за місцем вчинення як на підставу для скасування останньої, слід зазначити

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положеньст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно п. 2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема, ч.ч. 1,2,3 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 09.06.2018 вимог п. 17.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, було розглянуто відповідачем на місці вчинення правопорушення.

Позивачем не надано доказів того, що перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором не було роз'яснено йому його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та не було повідомлено про причину зупинки.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши докази в справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача., інспектор постановив визнати винним останнього у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., що передбачено санкцією цієї статті.

Після чого було винесено постанову, з якою надалі позивач ознайомився, про що свідчить його підпис у ній та власноручні записи про його не згоду. Також позивача було повідомлено про порядок оскарження постанови, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 307, 308 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, навіть у разі оскарження особою допущеного правопорушення і адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядають працівники Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Такого висновку також дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 23.10.2017 № 753/4807/17.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного в конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 територіальні органи Міністерства внутрішніх справ ліквідовано як юридичні особи публічного права.

Законом або будь-яким іншим актом законодавства не передбачено правонаступництво Національної поліції України від міліції та органів внутрішніх справ відповідно.

Отже, виходячи з положень рішення Конституційного суду, розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватись у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Водночас, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається. Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несе службу саме в той час.

Такого ж висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 23.10.2017 № 753/4807/17.

Враховуючи те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, позов не підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд не приймає доводи позивача в обґрунтування поданого клопотання про недопустимість наданих відповідачем доказів та відсутність повноважень на представлення відповідача в суді.

Вбачається, що відповідно до довіреності № 84/41/3/01-2019 від 03.01.2019 виданою начальником Департаменту патрульної поліції Жуковим Є.О., Габро Р.О. є уповноважений представник відповідача. Вказана довіреність відповідає вимогам визначених ст.59 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що надані відповідачем докази містять інформацію про предмет доказування у даній справі і мають значення для повного та всебічного розгляду справи, а тому враховуючи вимоги ст.ст. 121,175 КАС України суд приймає їх до уваги при ухваленні даного рішення у справі,як такі , що подані до суду з пропуском строку з поважних причин.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 254, 256, 257-263, 268, 283 КодексуУкраїни про адміністратвині правопорушення, 2, 4-5, 7-10, 59, 72-78, 90, 121, 175, 241-244, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 2 полку № 1 УПП м. Києва Журавського Євгенія Романовича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного судучерез суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Букіна