Справа № 459/3155/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Брильовський Р.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2286/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі № 459/3155/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ :

12.10.2018р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про накладення штрафу від 02.10.2018р.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2018р. позов задоволено. Суд визнав протиправною та скасував постанову головного державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кузьміва Х.В від 02.10.2018 р. ВП 47178176 про накладення на ОСОБА_2 штрафу в розмірі 11660,28грн.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Червоноградський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у Червоноградському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження АСВП №47178176 з примусового виконання виконавчого листа у справі №459/4812/14-ц, виданого 12.03.2015 р. Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3. аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи із 04.11.2014 до досягнення дітьми повноліття.

02.10.2018р. Головним державним виконавцем Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кузьмів Х.В. винесено постанову про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 11 660 грн 28 коп, за заборгованість несплати аліментів згідно п. 1 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, оскаржена постанова прийнята у зв'язку із наявністю у ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки.

Згідно п.3 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В порушення п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 в оскаржуваній постанови про накладення штрафу не вказано номер виконавчого провадження, вступну частину із зазначенням назви постанови, дату видачі постанови та місця її винесення, назви виконавчого документа, коли та ким виданий. В резолютивній та мотивувальній частині постанови не вказано мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення, відсутнє посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову та не зазначено строк і порядку оскарження постанови.

В оскаржуваній постанові про накладення штрафу не вказано розміру по сплаті аліментів, періоду за який вона утворилась, причини утворення заборгованості та від якої суми нараховано штраф в розмірі - 11660,28 грн.

При цьому, колегія суддів враховує ту обставину, що позивач на момент винесення постанови про накладення штрафу погасив заборгованість по аліментах в розмірі 42375 грн., що підтверджується фіскальними чеками поштових переказів грошових коштів. (а.с.10)

Отже, оскаржувана постанова про накладення штрафу від 02.10.2018 р. ВП № 47178176 є необґрунтована та немотивована, оскільки прийнята не у спосіб передбачений законами та Конституцією України. Невиконання Головним державним виконавцем Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кузьмів Х.В. вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із змісту ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» видно, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено ч. 14 згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03.07.2018р, який вступив в дію з 28.08.2018р.

Відповідно до ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, заборгованість щодо сплати аліментів утворилась з 2016 року, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, яка передбачена ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», введена лише з 28.08.2018р., а тому позивач не міг передбачити настання такої відповідальності, у зв'язку із несвоєчасністю такої сплати.

ст.58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, тому Закон України "Про виконавче провадження", а саме норма щодо відповідальності за наявність заборгованості зі сплати аліментів не має зворотної дії в часі.

Отже, колегія суддів зазначає, що з моменту набрання чинності ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідача виникло право на накладення штрафу на боржників у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів. Однак, та обставина, що заборгованість у позивача зі сплати аліментів, у сумі платежів за два роки, утворилась починаючи з 2016 року, тобто, до набрання чинності зазначеної норми закону та станом на 31.08.2018 року становила 38 867 грн. 60 коп., що виключає можливість для застосування даної норми під час прийняття оскаржуваної постанови.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки державний виконавець діяв не у спосіб передбачений законом та Конституцією України.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі № 459/3155/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 15.04.2019р.