Справа № 523/19/19
Суддя: Аліна С. С.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/19/19
Провадження №2-а/523/5/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Аліна С.С.

за участю секретаря судового засідання Вовкович І.В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Руденко І.А., третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Руденко І.А., третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області в якому просила:

1. Скасувати постанову серії НК № 553807 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу.

2. Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 - закрити.

В обґрунтування позову зазначила наступне. 09 грудня 2018 року близько 22:15 години ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки NISSAN MICRA, номерний знак НОМЕР_1 , рухалась по вулиці Миколаївська дорога в м. Одеса.

В районі парку «Лузанівка» позивачку зупинив поліцейський, який, заявив, що на її транспортному засобі не ввімкнені фари ближнього світла. Однак, позивачка пояснила про те, що замість фар ближнього світла у неї ввімкнені протитуманні фари, що дозволяється в умовах недостатньої видимості (погода у цей вечір була туманною), фари ближнього світла у справні і вона не згодна з тим, що допустила порушення правил дорожнього руху.

09 грудня 2018 року інспектором патрульної поліції 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Руденко І.А. відносно ОСОБА_1 , постановлено постанову серії НК № 553807 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з постановою до ОСОБА_1 , застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Як зазначає позивачка в позові, розгляд справи фактично полягав у складенні відповідачем оскаржуваної постанови, без роз`яснення при цьому їй прав щодо участі у розгляді справи, без надання можливості надати пояснення, докази, скористатись юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця у галузі права тощо. На зауваження щодо допущених порушень, відповідач сказав, що усі права викладені на зворотньому боці постанови (що вже була складена, а відтак, розгляд справи завершено), де вона можу з ними ознайомитись. Такий підхід до розгляду справи про адміністративне правопорушення, на думку позивачки, є порушенням з боку уповноваженого на розгляд справи органу визначених статтями 245, 251, 280 КУпАП приписів щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, обов`язку збирання та джерел доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином.

В судове засідання відповідач та третя особа не з`явилися, повідомлялися судом належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, згідно ч. 1 ст. 205 КАс України.

Від представника третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву в якій зазначено, що позовні вимоги безпідставними й необґрунтованими з огляду на наступне.

09.12.2018р. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії НК № 553807 про правопорушення ПДР, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно постанови до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Пояснення позивачки не відповідають дійсності та суперечать наявним доказам.

Так, факт керування позивачем транспортним засобом в темний час доби без ввімкненого ближнього світла фар (та більше того без ввімкнення не тільки фар, а й протитуманних ліхтарів) підтверджується наявними фото- та відеоматеріалами, а саме,

1) фото 1_1, 1_2 та відеозапис 2_1 - на них чітко видно, що в момент руху на авто

ОСОБА_1 горять лише габаритні вогні та правий світловий покажчик повороту оранжевого кольору, які не забезпечують необхідної видимості автомобіля для інших учасників дорожнього руху на достатній відстані. Ближнє світло фар та протитуманні ліхтарі не ввімкненні, так як відсутнє освітлення проїзної частини як попереду авто, так і відсутнє світло на приборах, які його випромінюють (фари, протитуманні ліхтарі);

2) відеозапис 2_1 час запису 00 хв. 56 сек. - ОСОБА_1 вмикає ближнє світло фар, після того, як її повідомляє інспектор про необхідність такого;

3) відеозапис 2_2 час запису 00 хв. 25 сек. - відповідач повідомляє ОСОБА_1 , що її зупинили не безпричинно, а у зв`язку з тим, що на її авто горіли лише габаритні ліхтарі.

У статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.»

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці ного вчинення.

В обгрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в її діяннях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. В той же час, стороною відповідача надано фото, відеозаписи, які підтверджують викладені в постанові обставини.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на неврахування інспектором під час накладення стягнення обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність тощо, то дані обставини необгрунтовані позивачем.

Оскільки, згідно зі статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його

вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З огляду на все зазначене вище, вважаємо, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Інспектор мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи на місці вчинення правопорушення, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова НК № 553807 від 09.12.2018 р. обгрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні, необгрунтовані та не підкріплені нормами законодавства.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 грудня 2018 року інспектором патрульної поліції 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Руденко І.А. відносно ОСОБА_1 , винесено постанову серії НК № 553807 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з постановою до ОСОБА_1 , застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі - Правила, Правила дорожнього руху) передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху».

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці сюрожньогоруху; ...».

Пунктом 19.1 (а) Правил дорожнього руху передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої - на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього світла.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положенням ч.2 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних ..стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними .технічними прищроями, лцо дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних; транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуютцйг при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача інспектором патрульної поліції було винесено постанову, зі змістом якої позивача було ознайомлено та роз`яснено права та строки її оскарження.

Щодо правомірності дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст.23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст.254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно дозакону штраф, накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого ВерховноїРади України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАШ. в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.»

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці ного вчинення.

В Рішенні Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. зазначено, що застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом. призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-УІІІ, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол (навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення) та. відповідно, можливість розглядати справи і накладати стягнення на місці вчинення правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Отже, в даному випадку закон дозволяє застосовувати процедуру скороченого провадження, тому, відповідно, дозволяється фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо па місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14.03.18 по справі № 760/2846/17, висновки якого повинні враховуватись судами при виборі та застосуванні норм права (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Крім того, постановою Верховного Суду від 14.02.18 по справі № 536/583/17 зроблено висновок, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Крім того, ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03,18 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України.

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки, частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, то вищезазначений висновок Верховного суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України.

Статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов 'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт порушення ним вимог п.19.1а ПДР України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.5, 9, 20, 46, 71, 77, 160, 161, 241, 243, 245, 288, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Руденко І.А., третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 15.04.2019 року.

Суддя: Аліна С.С.