Справа № 200/14887/18-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 р. Справа№200/14887/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (86065, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Красна,112)

до Торецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22)

про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Торецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Торецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області № 17 від 17 лютого 2018 року щодо не зарахування позивачу до пільгового стажу періодів роботи з 01 січня 2008 року по 31 серпня 2010 року та з 01 серпня 2013 року по 01 листопада 2013 року;

- зобовязати Торецьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача № 228 від 15 лютого 2018 року та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 01 січня 2008 року по 31 серпня 2010 року та з 01 серпня 2013 року по 01 листопада 2013 року на МП ТОВ «Дослідне виробництво».

Ухвалою суду від 28 січня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі та зазначено, що розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28 лютого 2019 року, ухвалою суду розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначене на 26 березня 2019 року.

Ухвалою суду від 26 березня 2019 року закрито підготовче провадження, а розгляд справи по суті призначений на 16 квітня 2019 року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 лютого 2018 року він звернувся до відповідача, із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Разом із заявою ним було надано усі документи необхідні для призначення пенсії. Рішенням управління № 17 від 17 лютого 2018 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, через відсутність необхідного пільгового стажу роботи, у звязку із відсутністю копії наказів про проведення атестації робочих місць у спірний період. Зазначене рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач вмотивував тим, що під час розрахунку стажу для призначення пенсії за віком управлінням не враховано до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи на підприємстві МП «Дослідне виробництво» з 01 січня 2008 року по 31 серпня 2010 року та з 01 серпня 2013 року по 01 листопада 2013 року в якості апаратчика переработки відходів хімічного виробництва 5-го розряду у звязку з відсутністю копії наказів про проведення атестації робочих місць у цей період.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання не прибули представники сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

15 лютого 2018 року ОСОБА_1, звернувся до відповідача, із заявою № 228 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці. Разом із заявою ним було надано документи, необхідні для призначення пенсії.

Відповідач, рішенням № 17 від 17 лютого 2018 року відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у звязку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Рішення про відмову у призначенні пенсії від 17 лютого 2018 року вмотивовано тим, що для призначення пенсії за віком управлінням не враховано до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи на підприємстві МП «Дослідне виробництво» з 01 січня 2008 року по 31 серпня 2010 року та з 01 серпня 2013 року по 01 листопада 2013 року у звязку з відсутністю копії наказів про проведення атестації робочих місць у цей період.

Позивач оскаржує вищевказане рішення відповідача як таке, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства та його конституційних прав.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України Права, свободи та обов'язки людини і громадянина. Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1058- ІV).

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закон № 1058- ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення (Законом № 1788-XII).

Відповідно до п. а ч. 1 ст. ст. 13 Закону № 1788-XII, На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом цих норм вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Як вбачається з матеріалів справи позивач працював в МП ТОВ «Дослідне виробництво» в період з 02 квітня 1996 року по 01 листопада 2013 року, зокрема і на посаді апаратчика переработки відходів хімічного виробництва 5-го розряду, про що свідчать записи у трудовій книжці БТ І № 5607193.

Записи про спірні періоди роботи у трудовій книжці, засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

Крім того, з трудової книжки БТ І № 5607193 позивача вбачається, що атестація робочих місць на МП ТОВ «Дослідне виробництво» проводилась 16 травня 2001 року, 25 травня 2006 року та 11 квітня 2011 року, тобто в період займання ОСОБА_1 відповідної посади, і за результатами атестації було підтверджено право позивача на посаді апаратчика на отримання пенсії на пільгових умовах, оскільки займана посада віднесена до Списку №1.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у позивача в наявності є достатньо доказів на підтвердження пільгового стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 за спірні періоди.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Отже, виходячи з даних трудової книжки та наданих до справи документів, суд приходить до висновку, що неврахування вказаних періодів роботи позивача при винесенні рішення від 17 лютого 2018 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 свідчать про те, що відповідач при прийнятті такого рішення діяв неправомірно та відповідне рішення підлягає скасуванню.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі також Постанова № 637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається певний обсяг прав та обовязків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та обєктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем при предявленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією від 23 січня 2019 року.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (86065, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Красна,112) до Торецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22) про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Торецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області № 17 від 17 лютого 2018 року щодо не зарахування позивачу до пільгового стажу періодів роботи з 01 січня 2008 року по 31 серпня 2010 року та з 01 серпня 2013 року по 01 листопада 2013 року.

Зобовязати Торецьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача № 228 від 15 лютого 2018 року та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 01 січня 2008 року по 31 серпня 2010 року та з 01 серпня 2013 року по 01 листопада 2013 року на МП ТОВ «Дослідне виробництво».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Торецького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок на користь ОСОБА_1 (86065, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Красна,112).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16 квітня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Абдукадирова К.Е.