Справа № 160/1643/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Справа № 160/1643/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії, -
19.02.2019 р. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач), в якій позивач просить визнати дії Дніпропетровської митниці ДФС України протиправними, скасувати картку відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів UA 110150/2019/200762 від 09.01.2019 року, стягнути на користь позивача з Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. та різницю коштів між уже виплаченими позивачем платежами за розмитнення автомобіля з урахуванням корегування митницею його вартості із суми 231 334,06грн. та платежами без коригування вартості автомобіля суми 249 463, 56 грн., яка складає 27 000 (двадцять сім тисяч) грн..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при розмитненні автомобіля позивача за рішенням Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України, без належних і законних підстав, відбулося корегування митної вартості товару згідно декларації (форма МД-2) №UА110150/2019/202643 від 21.01.2019 року, а саме замість суми еквівалентній 4500.00 євро, безпідставно зазначена 231 334, 06 грн.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/1643/19 передана судді Віхровій В.С.
Згідно з ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.1 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 р. позовну заяву прийнято та відкрито спрощене провадження з викликом учасників справи на 13.03.2019 р. о 10:20 год.
Цей номер і зазначено позивачем у позовній заяві як номер картки відмови у здійсненні митного оформлення. За обставинами справи картка відмови при здійсненні митного оформлення цього транспортного засобу не приймалась та відповідно Рішення про коригування митної вартості не виносилось. Тобто відсутність будь-яких дій з боку митниці та будь-яких актів індивідуальної дії щодо коригування митної вартості стосовно транспортного засобу, наданого позивачем для здійснення митного оформлення, свідчать про відсутність предмету спору. Стосовно повернення коштів у разі переплати мита, відповідачем зазначено, що з урахуванням самостійного визначення податкових зобовязань у позивача відсутнє право для звернення до митниці про повернення надмірно сплачених, на його думку, платежів.
У судове засідання 13.03.2019 р. сторони не прибули. Для повторного виклику сторін, розгляд справи перенесено на 9:45 год. 10.04.2019 р.
18.03.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відповідь відзив на позовну заяву відповідно до змісту якої позивач вказує про відсутність логічних і розумних підстав для коригування працівниками митниці вартості автомобіля позивача при його розмитненні. Повернення коштів у разі переплати мита повинна здійснюватися у порядку і спосіб визначений судом.
Разом з відповіддю на відзив на позовну заяву, представник позивача надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
25.03.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано заперечення на відповідь відзив на позовну заяву в яких відповідач дублює позицію зазначену відзиві на позовну заяву.
У судове засідання 10.04.2019 р. сторони не зявились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Згідно ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючі визначені КАС України строки розгляду справи, гарантії додержання судом цих строків, дотримання принципу рівності сторін судового засідання та недопущення затягування судового процесу, а також клопотання позивача про розгляд справи у письмовому провадженні, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття рішення по суті справи та з огляду на положення ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України за можливе перейти до подальшого розгляду справи у письмовому провадженні.
Для здійснення митного оформлення транспортного засобу в режимі «імпорт» позивач звернулася до митниці 21.01.2019 р. щляхом подання декларації зареєстрованої за № UA110150/2019/202556.
Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ, а саме: 4500 євро.
За результатами формато - логічного контролю автоматизованою системою аналізу ризиків, посадовою особою митниці направлено повідомлення декларанту, в якому зазначено: «У зв'язку із спрацюванням відповідних форм контролю АС АУР (210-1) Вам необхідно прибути до ЗМК м/п "Слобожанський" ДМ ДФС для здійснення митного огляду (транспортного засобу) товарів та фотографування 21.01.19 о 14 годині 20 хвилин, до постійної зони митного контролю митного поста «Слобожанський» Дніпропетровської митниці ДФС. Код місця прибуття автотранспорту 110-001-1-1 За адресою смт. Слобожанське, вулиця Нижньодніпровська 1ї. У звязку із спрацюванням АСАУР форм контролю 103-1, 105-2, 106-2 та на виконання ч.1 ст. 320 МКУ Вам необхідно надати товаросупровідні та товаротранспортні документи або їх завірені копії, а також документи, що підтверджують митну вартість товарів у відповідності до положені ст. 53 МКУ. Додатково повідомляємо, що згідно п. 6 ст. 53 МКУ Ви маєті право за власним бажанням подати додаткові наявні у Вас документи длі підтвердження заявленої митної вартості товару. 106-2Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, 911- Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобі шляхом здійснення цифрової фотозйомки».
Після проведення огляду транспортного засобу, фотографування і звірення відомостей з Актом про проведення огляду (переогляду) товарі транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 13.01.2019 р. № UА209030/2019/002185, декларантом заявою від 21.01.2019 № б/н, посиланням на ст.269 МКУ, відкликано МД № UА110150/2019/202556.
Для завершення митного оформлення товару декларантом було подано ВМД від 21.01.2019 № UА110150/2019/202643, за якою самостійно скориговано митну вартість за другорядним (резервним і методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МКУ.
Митне оформлення було здійснено у звичайному порядку без застосування процедури, передбаченої ч. 7 ст. 55 МКУ.
Різниця між сумою податків, розрахованих у декларантом із заявленої митної вартості за резервним методом, та сумою податків, розрахованих декларантом із заявленої митної вартості за ціною договору, склала 27 064,59 грн.
Пунктом 1 статті 257 МКУ передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронних цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Посадові особи органів доходів і зборів не мають права заповнювати митну декларацію, змінювати відомості, зазначені в митній декларації, крім внесення до неї відомостей, що належать до повноважень органів доходів і зборів.
Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III Митного кодексу України (далі - МКУ) і базуються на положеннях Угоди про застосування статгі VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до положень частини пятої ст. 54 МКУ, митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню (частина друга ст. 52 МКУ).
З урахуванням положень ст. 52 МКУ, відомості про складові митної вартості повинні бути документально підтверджені.
Згідно з частиною пятою ст. 54 МКУ, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право застосовувати різні форми контролю, передбачені МКУ.
Однією з форм контролю, відповідно до частини першої ст. 336 МКУ, є перевірка документів та відомостей, які надаються під час переміщення товарів через митний кордон України.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МКУ.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відповідно до статті 256 МКУ, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Відповідно до статті 264 МКУ, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Згідно розділу VII наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови.
Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 МКУ для завершення митного оформлення, посадовою особою органу доходів і зборів, якою прийнято рішення про відмову.
У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (п. 1 ст. 53 МКУ).
Відповідно до частини 2 ст. 52 МКУ зобовязані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на обєктивних, документально підтверджених даних.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів відповідно до статті 54 МКУ.
Частиною 1 статті 320 МКУ передбачено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Згідно до вимог ст. 377 МКУ, товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.
Питання визначення вартості товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів, врегульовано положеннями ст. 368 МКУ.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, у т.ч: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; застосовувати передбачені цим МКУ форми митного контролю.
Однією з форм митного контролю відповідно до частини першої статті 336 МКУ, є перевірка документів та відомостей, необхідних для митного контролю, які відповідно до статті 335 МКУ надаються під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Відповідно до ст. 337 МКУ, перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст. 335 МКУ під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматно-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи передбачені цим МКУ.
За результатами формато - логічного контролю автоматизованою системою аналізу ризиків (далі - АСАУР):
103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби.
105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів.
«Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів.
- 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.
- 210-1 Проведення митного огляду транспортного засобу.
Звернути увагу при наявності акту огляду на повноту проведеного раніше огляду і врахувати його при обґрунтуванні рішень про невиконання митної формальності лише у випадках, коли в акті відображено, що обсяг та завдання огляду виконані в тій самій мірі (не менше), що передбачають повідомлення АСАУР».
- 911-1 Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки.
Звернути увагу при наявності акту огляду на повноту проведеного раніше огляду і врахувати його при обґрунтуванні рішень про невиконання митної формальності лише у випадках, коли в акті відображено, що обсяг та завдання огляду виконані в тій самій мірі (не менше), що передбачають повідомлення АСАУР».
У звязку з вищевикладеним, посадовою особою митниці направлено повідомлення декларанту.
Митне оформлення було здійснено у звичайному порядку без застосування процедури, передбаченої ч. 7 ст. 55 МКУ.
Різниця між сумою податків, розрахованих у декларантом із заявленої митної вартості за резервним методом, та сумою податків, розрахованих декларантом із заявленої митної вартості за ціною договору, склала 27 064,59 грн.
Відповідно до п.. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобовязань.
Згідно з п. 54. 1. ст. 54 ПКУ платник податків самостійно обчислює суму податкового зобовязання, яку зазначає у митній декларації, що подається контролюючому органу у строки, встановлені законодавством. Митний орган є контролюючим органом щодо мита, акцизного податку. ПДВ тощо (ч. 41.1.2 ст. 41 ПКУ).
Пункт 56. 11. ст. 56 ПКУ містить норму про те, що податкове зобовязання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Таким чином, сплачена Позивачем сума митних платежів вважається узгодженим податковим зобовязанням.
Суд не вбачає порушень з боку відповідача при здійсненні позивачем митного оформлення автомобіля.
Позивачем у позові не надано жодних пояснень та доказів, в чому саме полягає його порушене право та який індивідуальний акт - акт (рішення) субєкта владних повноважень просить визнати протиправним та скасувати.
До матеріалів справи позивачем не долучено оскаржувану картку відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів UA 110150/2019/200762 від 09.01.2019 року.
Щодо вимоги про стягнення коштів з Дніпропетровської митниці ДФС суд зазначає наступне.
Дніпропетровська митниця ДФС є державною установою фінансування якої здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, однак її рахунки не є рахунками бюджету.
Податки та збори, сплачені при здійсненні митного оформлення, перераховуються на рахунки відкриті в органах Казначейства.
Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані нормами Митного кодексу України (далі - МКУ), Податкового кодексу України і Бюджетного кодексу України.
Так, згідно із частинами першою - четвертою статті 301 МКУ повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (далі - БК) та Податкового кодексу України (далі - ПК). У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних г платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.
Відповідно до пунктів 43.1 - 43.5 статті 43 ПК помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті ЗОЇ МКУ, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Відповідно до розділу III Порядку № 643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків. У заяві зазначаються:
1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені;
2) причини виникнення такої суми коштів;
3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);
4) напрям(и) перерахування суми коштів;
5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.
- документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені;
- виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів;
- документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу.
Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу.
За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).
Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною 5 ст. 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
Відповідно до Порядку 643 обовязковою умовою для повернення з державного бюджету помилково або надмірно сплачених платежів є подання заяви протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Граничні строки для подання заяви підлягають продовженню керівником митниці ДФС (його заступником) за письмовим запитом платника податків у випадках, встановлених ст. 102 Податкового кодексу України.
Підсумовуючи викладене, враховуючи самостійно визначену суму грошового зобовязання, суд дійшов висновку, що у позивача відсутнє право для звернення до митниці про повернення надмірно сплачених платежів, оскільки такі платежі не були скореговані митним органом.
Слідовно відповідачем права позивача порушені не були, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.
Решта доводів учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень, позовна заява задоволенню не підлягає.
В порядку ст.139 КАС України розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не проводиться.
Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 10.04.19

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун