Справа № 0540/8874/18-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 квітня 2019 року

Київ

справа №0540/8874/18-а

адміністративне провадження №К/9901/9811/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 у справі №0540/8874/18-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.05.2018 року № про зобов'язання сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 45954,70грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2018 скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області 04.04.2019, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 КАС України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України, а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №0540/8874/18-а є вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.05.2018 року № про зобов'язання сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 45954,70грн.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов, керувався тим, що перебування платників податків на додану вартість в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилась антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу стягнення і відповідальності, зокрема у вигляді застосування штрафних та фінансових санкцій, за несвоєчасну сплату самостійно узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість. Одночасно, суд апеляційної інстанції зазначив, що сертифікат Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили №1930 від 11.12.2014, яким позивачеві засвідчено настання обставин непереборної сили з 01.08.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів є належним доказом, в силу статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який підтверджує причини та настання обставин, які не залежали від позивача та за наявності яких підприємство було позбавлено можливості здійснити своєчасну сплату податку, а тому покладення відповідальності на платника у такому випадку не відповідає закону.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 КАС України, не встановлено. У касаційній скарзі таких застережень, також не міститься.

Отже, постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019, прийнята за результатами апеляційного перегляду рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.05.2018 року № про зобов'язання сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 45954,70грн., не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини п'ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, -

у х в а л и в:

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Донецькій області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 у справі №0540/8874/18-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комбінат комунального господарства» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду