Справа № 320/6303/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6303/18 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління поліції охорони в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення,

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до Управління поліції охорони в Київській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в Київській області від 24.10.2018 №142 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції з 24.10.2018 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_3 на посаді поліцейського взводу реагування Обухівського районного відділу поліції охорони в Київській області з 24.10.2018;

- зобов'язати Управління поліції охорони в Київській області виплатити ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу починаючи з 24.10.2018.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

09.04.2019 на адресу суду від Управління поліції охорони в Київській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач, починаючи з 29.06.2017, проходив службу в поліції.

Наказом начальника Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України від 10.11.2017 № 170 о/с позивача призначено на посаду поліцейського взводу реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони в Київській області із присвоєнням йому спеціального звання - капрал поліції. (а. с. 58-61).

Наказом Управління поліції охорони в Київській області від 22.10.2018 № 6086, у зв'язку з надходженням від ВП ГУ НП в Київській області інформації про затримання наряду взводу реагування Обухівського РВ УПО в Київській області у складі поліцейського капрала поліції ОСОБА_3 та старшого сержанта поліції ОСОБА_4 при здійсненні супроводу стороннього автомобіля із залишенням центру зони обслуговування, створено дисциплінарну комісію та призначено службове розслідування (а. с. 36-37).

За результатами службового розслідування дисциплінарною комісією складений висновок від 24.10.2018, яким встановлено, що 21.10.2018 взвод реагування Обухівського РВ УПО в Київській області у складі поліцейського капрала поліції ОСОБА_3 та старшого сержанта поліції ОСОБА_4 за допомогою службового автомобіля ЗАЗ «Ланос» н.з. 100439 заволоділи несправним транспортним засобом ВАЗ-2104, який був покинутий на ділянці автодороги «Київ-Знам'янка», після чого за участі громадянина ОСОБА_5 та його транспортного засобу «Форд Транзит» н.з. АІ3275СІ відбуксирували автомобіль ВАЗ-2104 до гаражного кооперативу «Лісний», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, з метою його продажу. (а. с. 38-42)

Службовим розслідуванням також встановлено, що 21.10.2018 о 13:55 год. на спеціальну лінію « 102» ГУ НП в Київській області від ОСОБА_6 надійшло повідомлення про заволодіння її транспортним засобом ВАЗ-2104, який через несправність був залишений на узбіччі дороги, і про буксирування його на тросі на автомобілі «Форд Транзит» у напрямку вулиці Каштанової в м. Обухів Київської області.

У ході проведення поліцейської операції слідчо-оперативною групою Обухівського ВП ГУ ПН в Київській області затримано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у яких було відібрано письмові пояснення.

Зі змісту письмових пояснень, відібраних у ОСОБА_3 працівниками Обухівського ВП ГУ ПН в Київській області, слідує, що 21.10.2018 він заступив у добовий наряд разом з старшим сержантом поліції ОСОБА_4

Під час виконання службових обов'язків, рухаючись по автодорозі Київ-Знам'янка на службовому автомобілі, вони помітили на узбіччі дороги автомобіль ВАЗ-2104. Зупинившись та оглянувши зазначений автомобіль, ними було виявлено, що він мав несправності у вигляді відсутності заднього лівого колеса (а. с. 51).

Самостійно усунувши несправність автомобіля ВАЗ-2104, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зателефонували ОСОБА_5, який на власному автомобілі «Форд Транзит» допоміг ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відбуксирувати автомобіль ВАЗ-2104 до гаражного кооперативу «Лісний» (а. с. 51).

Зміст відібраних у ОСОБА_4 письмових пояснень тотожний письмовим поясненням ОСОБА_3 (а. с. 52)

Зі змісту письмових пояснень, відібраних у ОСОБА_5 працівниками Обухівського ВП ГУ ПН в Київській області, слідує, що 21.10.2018 близько 12:30 год. йому зателефонував ОСОБА_4, який попросив під'їхати до с. Таценки Обухівського району на автодорогу Київ-Знамянка. Прибувши на місце, ОСОБА_5 побачив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та автомобіль ВАЗ-2104, реєстраційний номер НОМЕР_1, який вони попросили на тросі доставити до гаражного кооперативу «Лісний» в м. Обухові (а. с. 53).

З урахуванням викладеного, службовим розслідуванням встановлено, що нарядом реагування Обухівського РВ у складі поліцейського взводу реагування капрала поліції ОСОБА_3 та поліцейського-водія взводу реагування старшого сержанта ОСОБА_4 здійснено заволодіння транспортним засобом з метою збуту для отримання матеріальної вигоди; допущено грубе порушення службової дисципліни, що виразилось:

- у самовільному залишенні центру зони обслуговування (порушення вимог пункту 6 розділу 7 Інструкції про організацію службової діяльності органів поліції охорони під час виконання заходів з фізичної охорони об'єктів, затвердженої наказом МВС від 07.07.2017 № 577);

- у використанні службового автомобіля не за призначенням (порушення вимог пункту 6, розділу 1 Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 07.09.2017 № 757), а саме для супроводу стороннього автомобіля до гаражного кооперативу, керування службовим автотранспортом без наявності водійського посвідчення та без відповідного дозволу на керування даним автомобілем (порушення пункту 6.1, розділу 1 Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 07.09.2017 № 757);

- у грубому порушенні статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» у частині недотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, що призвело до скоєння протиправних дій та дискредитації звання працівника поліції, поліцейського взводу реагування Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області.

На підставі зазначеного, дисциплінарною комісією рекомендовано застосувати до ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Управління поліції охорони в Київській області від 24.10.2018 № 142 о/с ОСОБА_3, капрала поліції, поліцейського взводу реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони звільнено зі служби в поліції у запас Збройних сил за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а. с. 34).

Не погоджуючись з вищевказаним наказом про звільнення, вважаючи, що у відповідача були відсутні підстави для звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що 21.10.2018 він вчинив проступок, який полягав у самовільному залишенні зони відповідальності наряду поліції охорони, використанні службового транспорту не за призначенням, що супроводжувалось заволодінням автомобілем ВАЗ-2104, з корисливих мотивів, що підтверджується також його власноручними письмовими поясненнями.

Беручи до уваги характер дій позивача, обставини, за яких їх було вчинено, суд першої інстанції дійшов висновку, що Управління поліції охорони в Київській області в особі її керівника та дисциплінарної комісії правильно визначили, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, що грубо порушує, визначені у статті 18 Закону № 2337-VIII, обов'язки поліцейського та Присягу поліцейського, а й, отже, відповідач мав правові підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції підтвердив, що відповідач обрав такий вид дисциплінарного стягнення, який в повній мірі узгоджується зі значимістю вчиненого позивачем проступку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити таке.

Так, ст. 3 Конституції України, визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Закон України «Про національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. (надалі по тексту також - Закон № 580-VIII )

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону № 580-VIII, під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про національну поліцію»)

У свою чергу, ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, передбачено, що поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018 затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. (надалі по тексту також - Дисциплінарний статут)

Так, службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов'язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов'язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов'язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов'язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов'язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов'язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов'язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп'яніння. (ч. ч. 1-3 ст. 1 Дисциплінарного статуту)

Таким чином, положеннями чинного законодавства чітко врегульовано правову основу для здійснення повноважень поліцейського, з урахуванням критеріїв та принципів, що дають змогу сумлінно виконувати свою роботу та дотримуватись певних правил та законодавства.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. (ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту)

Так, згідно з ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту, під дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. (ч. ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту)

Положеннями ч. ч. 1-4, 6 ст. 14 Дисциплінарного статуту, визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. (ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту)

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. (ч. ч. 7-8 ст. 19 Дисциплінарного статуту)

Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, до нього, на підставі службового розслідування, проведеного з дотриманням процедури проведення, у разі наявності підстав, застосовується певний вид дисциплінарного стягнення, що обов'язково повинно відповідати характеру та значимості проступку, з дотриманням принципу пропорційності до вчиненого порушення та шкоди, завданої внаслідок здійснення такого проступку.

Як вже зазначалось раніше, службовим розслідуванням встановлено, що позивачем допущено грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у самовільному залишенні центру зони обслуговування (порушення вимог пункту 6 розділу 7 Інструкції про організацію службової діяльності органів поліції охорони під час виконання заходів з фізичної охорони об'єктів, затвердженої наказом МВС від 07.07.2017 № 577); у використанні службового автомобіля не за призначенням (порушення вимог пункту 6, розділу 1 Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 07.09.2017 № 757), а саме для супроводу стороннього автомобіля до гаражного кооперативу, керування службовим автотранспортом без наявності водійського посвідчення та без відповідного дозволу на керування даним автомобілем (порушення пункту 6.1, розділу 1 Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 07.09.2017 №757); у грубому порушенні статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» у частині недотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, що призвело до скоєння протиправних дій та дискредитації звання працівника поліції, поліцейського взводу реагування Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області.

Наказом Управління поліції охорони в Київській області від 24.10.2018 № 142 о/с ОСОБА_3, капрала поліції, поліцейського взводу реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони звільнено зі служби в поліції у запас Збройних сил за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України)

Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи пояснення, що надані самим позивачем, у яких він підтверджує, що самовільно, без дозволу власника, відбуксирував чужий автомобіль до гаражного кооперативу, при цьому, не маючи на меті повернути його власнику, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивач, перебуваючи на службі в поліції та виконуючи обов'язки з охорони громадського порядку, вчинив дії, що не відповідають завданню діяльності поліції, підривають авторитет правоохоронного органу та збільшують недовіру суспільства, з огляду на що, за наслідками проведення службового розслідування, відповідною комісією правильно обрано вид стягнення (п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що обраний за наслідками проведення службового розслідування, вид дисциплінарного стягнення (звільнення зі служби в поліції) в повній мірі відповідає значимості вчиненого позивачем проступку та, як наслідок, оскаржуваний наказ № 142 від 24.10.2018 є обгрунтованим, а підстави для визнання його протиправним та скасування, як у суду першої інстанції так і в апеляційного суду відсутні.

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, включаючи процес прийняття оскаржуваного наказу.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG», (1975), сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Принагідно зазначити, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень у разі, якщо дії службової особи очевидно підривають довіру та авторитет органів поліції в очах громадськості та є несумісними з подальшим проходженням служби.

Посилання апелянта на те, що причина його звільнення полягає у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а його може бути звільнено зі служби в поліції на підставі п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію України», після набрання законної сили суду щодо нього, оцінюється колегією суддів критично, оскільки як вбачається з матеріалів справи та самого оскаржуваного наказу, підставою для прийняття оскаржуваного наказу стали висновки службового розслідування, за наслідком проведення якого застосовано до позивача стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що передбачено п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Крім того, дана справа фактично не є справою про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої провадиться кримінальне провадження, а є справою про оскарження цією особою рішення суб'єкта владних повноважень про притягнення до іншого виду юридичної відповідальності - дисциплінарної.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов