Справа № 1340/3578/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1850/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Онишкевича Т.В., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року, ухвалене суддею Гулик А.Г., 12:44:04 год., м. Львів, дата складання повного тексту рішення 2 січня 2019 року, у справі за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

09.08.2018 року позивач - Головне управління ДФС у Львівській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути до бюджету з відповідача податковий борг в сумі 266 498,85 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року позов задоволено повністю. Стягнено з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 266498 грн. 85 коп. до бюджету.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у відповідача наявний податковий борг за платежами: податок на доходи фізичних осіб у сумі 241498,85 грн. та транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн. Докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості в сумі 266498,85 грн. в матеріалах справи відсутні. Отже, вказаний податковий борг необхідно стягнути в судовому порядку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його необґрунтованим, ОСОБА_1 оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскільки дохід у неї виник у результаті анулювання (прощення) заборгованості ЛОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором, то зобов'язання перед державним бюджетом у неї виникло з причин не пов'язаних із порушенням податкового законодавства, а отже строк для оскарження був 30 календарних днів, а не 10, як зазначено в рішенні суду. Про те, що вона може оскаржити рішення Головного управління ДФС у Львівській області, прийняте за результатом розгляду скарги на податкові повідомлення-рішення до ДФС України протягом 30-ти календарних днів, наступних за днем отримання рішення за розглядом скарги, зазначено в самому рішенні Головного управління ДФС у Львівській області від 10.08.2016 року №4032/10/13-01-10-01-05. Таким чином, апелянт вважає, що оскільки нею не був пропущений 30-ти денний строк для оскарження рішення Головного управління ДФС у Львівській області, то рішення ДФС України від 29.06.2016 № 10259/3/99-99-11-02-01-14 про залишення скарги без розгляду з підстав пропуску 10-ти денного терміну для подання скарги є невмотивованим.

Також апелянт зазначає, що в ДФС України по суті її скаргу розглянуто не було, та не надано їй вмотивованого рішення за результатами розгляду даної скарги. В рішенні від 29.09.2016 року № 10259/3/99-99-11-02-01-14 безпідставно зазначено, що нею пропущено 10-ти денний термін для подання скарги. З огляду на це, рішення ДФС України від 29.09.2016 року № 10259/3/99-99-11-02-01-14, у якому не розглянуто її скаргу по суті та не надано їй відповіді згідно п.56.9 ст.56 ПК України, вважається таким, що повністю задовольняє її скаргу, у якій вона просить повністю скасувати податкове повідомлення-рішення Галицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 17.05.2016 року № та рішення Головного управління ДФС у Львівській області про результати розгляду скарги від 10.08.2016 року №4032/10/13-01-10-01-05.

Щодо задоволення позову про стягнення транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 грн. апелянт зазначає, що ознайомившись з заповненим бланком рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення податкового повідомлення-рішення на суму 25000 грн., в графі вручення, її прізвище та підпис зроблений не нею. Таким чином, дане податкове повідомлення-рішення у встановлений законом спосіб їй вручено не було. А тому дана сума вважається неузгодженою та не може бути стягнута в судовому порядку.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Питання щодо оподаткування регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України) і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Положення ПК України регулюють відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що за ОСОБА_1 рахується податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб та транспортному податку з фізичних осіб (основний платіж та штрафна санкція). Заборгованість згідно карток особових рахунків та довідки про заборгованість складає 266 498,85 гривень, яка виникла на підставі:

податок на доходи з фізичних осіб - 241498,85грн - податкове повідомлення-рішення від 13.09.2016 року №, винесене на підставі акту перевірки від 28.03.2016 року №287/17-20/;

В силу п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно пп. 14.1.137 ст.14 ПК України органом стягнення є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 31.1. ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п.38.1. ст.38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Встановлено, на виконання ст.59 ПК України позивач направив на адресу відповідача податкову вимогу №4051-23 від 09.10.2015, яку відповідач отримав 29.10.2015.

Згідно п.20.1.34 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

В силу п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Щодо покликань апелянта на відсутність податкового боргу за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 241498,85 грн. у зв'язку із задоволенням її скарги на податкове повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції.

ГУ ДФС у Львівській області за результатами первинної скарги ОСОБА_1 без номера та дати (вхідна кореспонденція від 13.06.2016 №2529/10) прийняло рішення від 10.08.2016 №4032/10-13-01-10-01-05, яким скасовано податкове повідомлення-рішення від Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 17.05.2016 № про збільшення грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі основного платежу - 35133,72 грн., штрафних санкцій - 8783,43 грн., а в іншій частині залишено без змін.

Повторна скарга ОСОБА_1 від 16.09.2016 без зазначення номера (вхідний №4524/ФОП від 21.09.2016) на податкове повідомлення-рішення Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 17.05.2016 №, надіслана на адресу ДФС України з порушенням законодавчо встановленого 10-ти денного терміну для подання скарги.

На підставі рішення ГУ ДФС у Львівській області про результати розгляду скарги від 10.08.2016 №4032/10/13-01-10-01-05 прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.09.2016 №.

Апелянт зазначає, що 16.09.2016 подала скаргу на рішення ГУ ДФС у Львівській області від 10.08.2016 №4032/10-13-01-10-01-05. За результатом розгляду скарги, рішенням ДФС України від 29.09.2016 №10295/3/99-99-11-02-01-14 така залишена без розгляду на підставі порушення 10-ти денного терміну для подання скарги.

Згідно п.56.2 ст.56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених вказаним Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд вказаного рішення.

Пунктом 56.3 ст.56 ПК України встановлено, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 вказаного Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Згідно п.56.7 ст.56 ПК України у разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення.

Пунктом 56.8 ст.56 ПК України передбачено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Встановлено, що будь-яких доказів у підтвердження погашення вказаного податкового боргу відповідачем не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що факт наявності спірного податкового боргу відповідача в сумі 266 498,85 грн. є доведеним, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про його стягнення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 313, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі №1340/3578/18 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Т. В. Онишкевич
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 17.04.2019.