Справа № 824/964/18-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/964/18-а Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

16 квітня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Мацького Є.М. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С. А.

представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року (м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамалигівський гіпсовий завод" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

В поданому до суду адміністративному позові, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд прийняти рішення, яким:

- визнати протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо непоновлення Товариству з обмеженою відповідальністю Мамалигівський гіпсовий завод спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 29.10.2004 р., який був зупинений наказом Державної служби геологи та надр України № 5 від 11.01.2017 р.;

- зобов'язати Державну службу геології та надр України поновити Товариству з обмеженою відповідальністю Мамалигівський гіпсовий завод спеціальний дозвіл на користування надрами №3484 від 29.10.2004 р.;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України № 5 від 11.01.2017 р., в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 р., виданого Приватному акціонерному товариству Мамалигівський гіпсовий завод.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що наказом Державної служби геології та надр України № 5 від 11.01.2017 р., в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 р., виданого Приватному акціонерному товариству Мамалигівський гіпсовий завод. В січні 2018 року Державна служба геології та надр України звернулась до суду із позом про анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 року. Однак, згідно рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.02.2018 р. по справі № 824/62/18-а, залишеним в силі постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018 р., в задоволенні позову Державна служба геології та надр України до ПрАТ «Мамалигівський гіпсовий завод» про анулювання спеціального дозволу на користування надр № 3484 від 29.10.2004 р. було повністю відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 19.06.2018 р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Держгеонадр.

Позивач стверджує, що підстави для прийняття наказу Державної служби геології та надр України № 5 від 11.01.2017 р., в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 р. та підстави для анулювання спеціального дозволу на користування надрами були спростовані судами у судовому порядку. У звязку із вказаним, позивач зазначає, що у 19.07.2018 р. було направлено відповідачу відповідну заяву з проханням поновити дію спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 р. для видобування гіпсу на Сталінештському родовищі. Однак, незважаючи на те, що пройшов тривалий час (більше двох місяців), з часу направлення відповідної заяви, позивач не отримав від відповідача відповіді на своє звернення. Вказані обставини дали підстави Товариству з обмеженою відповідальністю Мамалигівський гіпсовий завод для звернення до суду з даним позовом.

Державною службою геології та надр України у поданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. При цьому зазначила, що позивач, як субєкт користування надрами, повинен періодично проводити геолого-економічну оцінку ділянки надр, яка є невідємною частиною державної експертизи природних копалин, і цей обовязок визначений державою в особі її уповноважених органів. Оскільки, позивачем не було забезпечено вимоги законодавства щодо обовязку проводити повторну державну експертизу та оцінки запасів корисних копалин. Відповідач стверджує, що правомірно вирішив зупинити дію спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 року.

29.10.2018 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

26.11.2018 р. представник відповідача заявив клопотання про залишення без розгляду позовної заяви, у звязку із пропущенням строку на звернення до суду. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.12.2018 р. відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.12.2018 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Мамалигівський гіпсовий завод до Державної служби геології та надр України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та скасування наказу - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо непоновлення Товариству з обмеженою відповідальністю Мамалигівський гіпсовий завод спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 29.10.2004 р., який був зупинений наказом Державної служби геологи та надр України № 5 від 11.01.2017 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України № 5 від 11.01.2017 р., в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 р., виданого Приватному акціонерному товариству Мамалигівський гіпсовий завод. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 3524,00 грн. згідно платіжного доручення №128 від 10.10.2018 року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Державна служба геології та надр України звернулася з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 27.12.2018 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Мамалигівський гіпсовий завод у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач порушив законодавство у сфері надрокористування та не усунув порушення, тому відсутні підстави для скасування наказу Держгеонадр №5 від 11.01.2017 року, та поновлення позивачу спеціального дозволу та задоволення вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Держгеонадр щодо не поновлення позивачу спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 298.10.2004 року. Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що надрокористувач наділений не правом, а обов'язком вчасно усунути виявлені порушення. Не усунення у встановлений строк порушень є виключною виною позивача, при тому, що Держгеонадра України надали значний термін для здійснення дій направлений на усунення порушень. Враховуючи вищевикладене, Держгеонадра України діяли на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою суду від 26.03.2019 року призначено справу до апеляційного розгляду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що приватному акціонерному товариству Мамалигівський гіпсовий завод 29.10.2004 р. було надано Міністерством охорони навколишнього природного середовища України спеціальний дозвіл на користування надрами № 3484 для видобування гіпсу придатного для виробництва будівельного формовочного гіпсу на Сталінештському родовищі, що розташоване за 1,5 км на південний захід від с. Сталінешти (Стальнівці) Новоселицького району Чернівецької обл. Зазначений спеціальний дозвіл на користування надрами видано строком до 29 жовтня 2024 року. (а.с. 10-11).

З матеріалів справи вбачається, що 11.01.2017 р. Державною службою геології та надр України прийнято наказ №5, зокрема, про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 р., виданого Приватному акціонерному товариству Мамалигівський гіпсовий завод. (а.с. 12-13).

Відповідно до листа Державної служби геології та надр України від 18.01.2017 р., що адресований ПАТ Мамалигівський гіпсовий завод, повідомлялось, що Держгеонадрами розглянуто питання щодо зупинення дії дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 р. та надання терміну для проведення повторної державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин. (а.с. 73). Разом з тим, листом від 10.10.2017 р. ПАТ Мамалигівський гіпсовий завод проінформував відповідача про необхідність відтермінувати проведення геолого-економічної оцінки родовища. Також позивач зазначив, що не дає згоду на припинення права користуватись надрами. (а.с. 74).

За таких обставин, 05.01.2018 р. Державна служба геології та надр України звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Мамалигівський гіпсовий завод про припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 29.10.2004 року. (адміністративна справа №824/62/18-а).

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду в адміністративній справі №824/62/18-а від 01.02.2018 р. у задоволені позову Державної служби геології та надр України відмовлено повністю. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018 р. рішення Чернівецького окружного адміністративного суду в адміністративній справі №824/62/18-а від 01.02.2018 р. залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 19.06.2018 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою служби геології та надр України на рішення та постанову Чернівецького окружного адміністративного суду, Вінницького апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі №824/62/18-а. (а.с. 14-20).

19.07.2018 р. позивач звернувся до Державної служби геології та надр України із заявою про поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 29.10.2004 року. (а.с. 23, 24).

Не погоджуючись із бездіяльністю Державної служби геології та надр України щодо не поновлення спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 29.10.2004 р., який був зупинений наказом Державної служби геологи та надр України № 5 від 11.01.2017 р. та, відповідно й не погоджуючись з наказом Державної служби геології та надр України № 5 від 11.01.2017 р., в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 р., позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, керувався тим, що зважаючи на те, що оскаржуваний позивачем наказ Державної служби геології та надр України №5 від 11.01.2017 року щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 29.10.2004 року прийнято на підставі порушення позивачем п. 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду судової справи, тому спірний наказ є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1174 (далі - Положення).

Відповідно до п. п. 9, 10 Положення Держгеонадр України відповідно до покладених на неї завдань, видає, в установленому порядку, спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), зупиняє та анулює. в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення.

Згідно з підпунктом 12 пункту 4 Положення, Держгеонадра України, відповідно до покладених завдань, здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним їх використанням.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) передбачені Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Проте, сам механізм проведення державного геологічного контролю, з метою виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, визначений Порядком здійснення державного геологічного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2011 р. №1294 (надалі - Порядок №1294, в редакції станом та 2016 рік).

Відповідно до п.2 Порядку №1294, державний геологічний контроль здійснюється Держгеонадрами та її територіальними органами (далі - органи державного геологічного контролю).

Основним завданням органів державного геологічного контролю є забезпечення дотримання надрокористувачами встановленого порядку, норм і правил проведення геологозйомочних, пошукових, розвідувальних, гідрогеологічних, геохімічних, інженерно-геологічних, геофізичних та інших робіт, пов'язаних з геологічним вивченням та використанням надр, комплексного вивчення родовищ корисних копалин, включаючи континентальний шельф України і виключну (морську) економічну зону (п. 3 Порядку №1294).

Відповідно до п. 4 Порядку №1294, органи державного геологічного контролю відповідно до покладених на них завдань здійснюють державний геологічний контроль за своєчасністю і правильністю державної реєстрації робіт з геологічного вивчення та використання надр, наявністю спеціальних дозволів на користування надрами і виконання передбачених ними умов.

Згідно з пунктів 5 - 8 Порядку №1294, Державний геологічний контроль здійснюється шляхом проведення органами державного геологічного контролю планових і позапланових перевірок надрокористувачів. Планові перевірки надрокористувачів проводяться відповідно до квартального плану проведення перевірок, який затверджується Держгеонадрами до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому. Періодичність проведення планових перевірок надрокористувачів визначається, з урахуванням ступеня ризику від провадження господарської діяльності надрокористувачів згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2008 р. N 212 "Про затвердження критеріїв розподілу суб'єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища та періодичності здійснення заходів державного нагляду (контролю)" (Офіційний вісник України, 2008 р., N 23, ст. 686). Залежно від ступеня ризику, органами державного геологічного контролю визначається перелік питань для проведення планових заходів, які затверджуються наказом Держгеонадр. Інформування надрокористувача про планову перевірку здійснюється не пізніше ніж за 10 днів до дати її проведення шляхом надсилання, в установленому порядку, повідомлення за формою, затвердженою Держгеонадрами. Повідомлення підписується керівником або заступником керівника Держгеонадр.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.1 ст. 18 Кодексу України про надра від 27.07.1994 р. N 132/94-ВР (далі - Кодекс) надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.26 Кодексу право користування надрами припиняється, зокрема, у разі використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, а також порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр.

Згідно з ч.2 ст.26 Кодексу право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку.

Слід зазначити, що питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначення процедури продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін визначає Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 р. №615 (далі Порядок №615).

Відповідно до п. 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами дія дозволу зупиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням Мінприроди, центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі: 1) порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр; 2) виникнення внаслідок проведення робіт, пов'язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої загрози життю чи здоров'ю працівників або населення; 3) підпункт 3 пункту 22 виключено; 4) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища; 5) наявності підстав, передбачених Законом України "Про санкції"; 6) наявності підстав, передбачених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля"; 7) неотримання висновку з оцінки впливу на довкілля у випадках отримання дозволу на геологічне вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ).

З матеріалів справи вбачається, що Приватному акціонерному товариству Мамалигівський гіпсовий завод 29.10.2004 р. було надано Міністерством охорони навколишнього природного середовища України спеціальний дозвіл на користування надрами №3484 для видобування гіпсу придатного для виробництва будівельного формовочного гіпсу на Сталінештському родовищі, що розташоване за 1,5 км на південний захід від с. Сталінешти (Стальнівці) Новоселицького району Чернівецької області. Проте, 11.01.2017 р. Державною службою геології та надр України прийнято наказ №5, зокрема, про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 р., виданого Приватному акціонерному товариству Мамалигівський гіпсовий завод.

Відповідно до додатку №1 до наказу Держгеонадр від 11.01.2017 р. №5 (витягу з переліку спеціальних дозволів на користування надрами, дія яких зупинена), підставою для зупинення спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 р. був п.п.1 п. 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, а саме порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр, а також порушення п. 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 р. №865, а саме необхідність проведення повторної державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин.

Враховуючи те, що позивачем не забезпечено усунення недоліків щодо користування надрами, відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 3484 від 29.10.2004 р. та прийнятого наказу №5 від 11.01.2017 р., Державна служба геології та надр України звернулась 05.01.2018 р. до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Мамалигівський гіпсовий завод про припинення права користування надрами.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду в адміністративній справі №824/62/18-а від 01.02.2018 р. залишеного без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Крім того, ухвалою Верховного Суду від 19.06.2018 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою служби геології та надр України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.02. 2018 р. та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018 р. в адміністративній справі №824/62/18-а. Таким чином рішення Чернівецького окружного адміністративного суду в адміністративній справі №824/62/18-а від 01.02.2018 р. остаточно набрало законної сили 08.05.2018 року.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що ПрАТ "Мамалигівський гіпсовий завод" не порушував вимог п. 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1994 р. №865, оскільки чинною редакцією вказаного вище Положення, яке діяло до 26.03.2008 р., тобто до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року № 264 Про заходи щодо справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин, яка втратила чинність 01.01.2011 р. не визначено проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин кожних п'ять років експлуатації ділянки надр.

Постановою суду від 01.02.2018 р. у справі №824/62/18-а встановлено відсутність порушень ПрАТ "Мамалигівський гіпсовий завод" вимог, що передбачені спеціальним дозволом на користування ділянкою надр.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів зауважує, що встановлені обставини рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що встановлені постановою суду від 01.02.2018 р. обставини та зважаючи на те, що оскаржуваний позивачем наказ Державної служби геології та надр України №5 від 11.01.2017 р. щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 29.10.2004 р. прийнято на підставі порушення позивачем п. 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду судової справи №824/62/18-а, судова колегія вважає, що суд дійшов вірного висновку, що спірний наказ є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що 19.07.2018 р. позивач звертався до Державної служби геології та надр України із заявою про поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 29.10.2004 р., проте відповідач не вчинив жодних дій щодо поновлення дії зазначеного спеціального дозволу. Зазначене свідчить про бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо не поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю Мамалигівський гіпсовий завод спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 29.10.2004 р., який був зупинений наказом Державної служби геологи та надр України № 5 від 11.01.2017 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду першої інстанції, що бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо не поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю Мамалигівський гіпсовий завод спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 29.10.2004 р. слід визнати протиправною. Тому, позовні вимоги позивача в цій частині також є обґрунтованими та такими, що підлягали задоволенню.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов'язання Державної служби геології та надр України поновити Товариству з обмеженою відповідальністю Мамалигівський гіпсовий завод спеціальний дозвіл на користування надрами №3484 від 29.10.2004 р., судова колегія зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні зазначеної вимоги позивачу і сторонами рішення суду в цій частині не оскаржується, тому, відповідно, не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 01.07.2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії», зазначено, що саме орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Крім того, слід враховати правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС не доведено правомірність своїх дій щодо непоновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Мамалигівський гіпсовий завод " спеціального дозволу на користування надрами №3484 від 29.10.2004 року, який був зупинений наказом Державної служби геології та надр України №5 від 11.01.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Підстави для вирішення питання про судові витрати - відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 квітня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3