Справа № 814/1521/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/1521/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 11.09.2018 р.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук'янчук О.В.

ОСОБА_1

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльність,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (далі Інгульське ОУПФ м. Миколаєва) про:

- визнання протиправною бездіяльність Інгульського ОУПФ м. Миколаєва щодо невиплати пенсії ОСОБА_3 з дати її невиплати;

- зобов'язання Інгульського ОУПФ м. Миколаєва поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3, та виплатити заборгованість за період, починаючи з дати її невиплати на користь ОСОБА_3 негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що до певного часу вона перебувала на пенсійному обліку у Артемівського районі м. Луганська Луганської області, але у звязку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595, якою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі Тимчасовий порядок), у населеному пункті, де мешкала позивач, було припинено здійснення повноважень відповідним органом Пенсійного фонду України, а також зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. З 01 серпня 2014 року позивач перебуває на обліку в Інгульському ОУПФ м. Миколаєва, де отримувала пенсію. Але, з невідомих позивачу підстав, виплату пенсії було зупинено. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та просить суд зобовязати відповідача поновити нарахування та виплату їй пенсії, а також утриматись в подальшому від призупинення її виплати.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що з 01 липня 2016 року виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється виключно через ПАТ "Ощадбанк". Позивача було попереджено про необхідність відкрити рахунок у вказаному банку, але, поточний рахунок в ПАТ "Ощадбанк" нею відкрито не було та не надано відповідачу заяву про відкриття рахунку в ПАТ "Ощадбанк". Отже, з 01 липня 2018 року нарахування пенсії позивачу було автоматично призупинено.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 (квартал Мирний, 18/34, м. Луганськ, 91015, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Інгульського ОУПФ м. Миколаєва (просп. Богоявленський, 55-е, м. Миколаїв, 54018, ) відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як відсутність відкритого рахунку в установах ПАТ "Державний ощадний банк України".

У відзиві Інгульського ОУПФ м. Миколаєва на апеляційну скаргу вказується, що у зв'язку з тим, що можливість отримання пенсії на особові рахунки, відкриті в інших банківських установах, крім ПАТ "Державний ощадний банк України", чинним законодавством не передбачена, то підстави для поновлення нарахування пенсії позивачу на банківський рахунок ПАТ КБ "Приватбанк" відсутні.

Крім того, до відзиву було додано копію рішення Інгульського ОУПФ м. Миколаєва №8 від 15 червня 2018 року про припинення виплати пенсії позивачу, у зв'язку з тим, що управлінням було отримано інформацію про те, що ОСОБА_3 відсутня на підконтрольній території понад 60 днів.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов'язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_3 з 1996 року перебувала на пенсійному обліку у Артемівського районі м. Луганська Луганської області та отримувала пенсію.

17 вересня 2014 року позивач звернулась до Інгульського ОУПФ м. Миколаєва із заявою про взяття її на облік, надавши довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 23 жовтня 2014 року №. На підставі цієї заяви позивача було взято на облік та у період з 01 серпня 2014 року по 30 червня 2016 року здійснювалась виплата пенсії через рахунок, відкритий на ім'я позивача у ПАТ КБ "Приватбанк".

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання Постанови №167 з 01 липня 2016 року відбулося оновлення програмного комплексу АСОПД/КОМТЕХ-W (автоматизована система оброблення пенсійної документації на базі комп'ютерних технологій забезпечує автоматизацію процесів призначення, перерахунку, нарахування пенсій, допомоги, компенсаційних виплат тощо, масові перерахунки, формування документів з виплати, бухгалтерської та статистичної звітності в органах Мінпраці, ПФУ на базі діючих законодавчих та нормативних актів України). По особових рахунках з кодом особливості "94" (внутрішньо переміщені особи) припинилось нарахування пенсій, якщо код центральної установи банку не збігається з кодом установ АТ "Ощадбанк". Оскільки позивач отримувала пенсію через ПАТ "Приватбанк", поточний рахунок в ПАТ "Ощадбанк" нею відкрито не було та не надано відповідачу заяву про відкриття рахунку в ПАТ "Ощадбанк", то з 01 липня 2018 року нарахування пенсії їй було правомірно призупинено.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зокрема, у п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 вказано, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої ст. 6, ч.2 ст. 19, ч.1 ст. 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права від 16 грудня 1966 року, Європейській соціальній хартії (переглянутій) від 03 травня 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі ст. 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Питання виплати пенсій врегульовані ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Перелік підстав, відповідно до яких здійснюється припинення пенсійних виплат, визначено ч.1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин, врегульованих Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення п.2 ч.1 ст. 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009) ;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з ч.2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України або підставою для їх обмеження.

Таким чином, держава зобов'язана гарантувати громадянам право на соціальний захист, а обмеження цього права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі Постанова №637) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк" або з доставкою додому весь час дії такої довідки.

Згідно п.п.5 п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365 (далі Порядок №365) соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Доводи відповідача з посиланням на Постанову №637 та Порядок №365 як на підставу припинення пенсійних виплат, судова колегія вважає безпідставним, оскільки Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" має вищу юридичну силу.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що відповідачем порушено вимоги ст. 19 Конституції України та ч.1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивачу припинено виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 було сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції у розмірі 1 057,21 грн., що підтверджується квитанцією №38999733 від 15 лютого 2019 року.

Судова колегія вирішила питання щодо розподілу судових витрат відповідно ст.ст. 139-143 КАС України.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 частково.

Визнати протиправною бездіяльність Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області щодо невиплати пенсії ОСОБА_3 з 01 липня 2016 року.

Зобов'язати Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3, та виплатити заборгованість, починаючи з 01 липня 2016 року.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-е, м. Миколаїв, 54018, ) на користь ОСОБА_3 (паспорт серії ВВ 355299, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1 057,21 (одна тисяча п'ятдесят сім) гривень 21 коп. за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий: ОСОБА_4
Суддя: Суддя: ОСОБА_2 ОСОБА_1