Справа № 2а-12103/10/1370
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2019 року

Київ

справа №2а-12103/10/1370

касаційне провадження №К/9901/9141/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Інспекція) на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015 (головуючий суддя - Довгополов О.М., судді - Гудим Л.Я., Святецький В.В.) у справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2, третя особа - Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області (далі - Львівський ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області), про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2010 року Інспекція звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 24610,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням ОСОБА_2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» при здійсненні 05.08.2009 первинної реєстрації транспортного засобу - автомобіля марки Volkswagen LT35 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 22.06.2011 позов задовольнив повністю.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується, ОСОБА_2 у 2009 році здійснив державну реєстрацію автомобіля марки Volkswagen LT35 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, тоді як доказів сплати ним податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 24610,00 грн. матеріали справи не містять.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02.06.2015 закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - Дзеньдзюри Степана Маркіяновича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2011.

Рішення суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження обґрунтоване тим, що позов Інспекції був заявлений до ОСОБА_2 (який проживає за адресою: АДРЕСА_1), у судових засіданнях суду першої інстанції у якості представника відповідача брав участь адвокат ОСОБА_2 - Дзеньдзюра Степан Маркіянович (згідно ордеру від 24.01.2011 № 24/01-11 та витягу з угоди про надання правової допомоги від 24.01.2011, укладеної між Дзеньдзюрою Степаном Маркіяновичем та ОСОБА_2), апеляційна скарга від імені ОСОБА_2 була підписана Дзеньдзюрою Степаном Маркіяновичем, проте на виклик суду апеляційної інстанції ані ОСОБА_2, ані Дзеньдзюра Степан Маркіянович не з'явилися, проте з'явився ОСОБА_5, який повідомив, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою в його паспорті, адвоката Дзеньдзюри Степана Маркіяновича, який підписав апеляційну скаргу, він не знає, договору про надання правової допомоги з ним не підписував, транспортний засіб, який проходить по справі (автомобіль марки Volkswagen LT35 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1), не реєстрував і на облік не ставив, з урахуванням того, що згідно з відомостями, наданими адресно-довідковим управлінням громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України у Львівській обрості на запит суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстрований.

Інспекція оскаржила зазначене рішення суду апеляційної інстанції до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 24.07.2015 відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки у судових засіданнях суду апеляційної інстанції брав участь адвокат відповідача, який на підтвердження своїх повноважень надав ордер та витяг із угоди про надання правової допомоги, тоді як у суду апеляційної інстанції не було достатніх правових підстав закривати апеляційне провадження лише на підставі заяви ОСОБА_5.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Третя особа просить суд задовольнити касаційну скаргу Інспекції, рішення суду апеляційної інстанції скасувати.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 11.03.2019 прийняв касаційну скаргу до розгляду, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та призначив її до розгляду з 12.03.2019.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи Інспекції та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 185 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частини п'ятої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або її представником, який додає оформлений належним чином документ про свої повноваження, якщо цей документ не подавався раніше.

Приймаючи рішення про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційну скаргу було подано від імені фізичної особи ОСОБА_2 щодо якої не встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2011 у даній справі порушуються його права, свободи та інтереси.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки тому, що: згідно абзацу 2 резолютивної частини постанови Львівського окружного адміністративного суду від 22.06.2011 суд першої інстанції ухвалив стягнути 24610,00 грн. саме з ОСОБА_2; наявні в матеріалах справи документи містять повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, згідно яких позовна заява, рішення суду першої інстанції, ухвала про відкриття апеляційного провадження були вручені саме ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, за якими в суд першої інстанції з'являвся Дзеньдзюра Степан Маркіянович як представник відповідача (на адресу якого судові виклики і повідомлення не надсилалися), тоді як в суд апеляційної інстанції з'явився ОСОБА_5, який згідно його письмової заяви не мав договірних відносин з Дзеньдзюрою Степаном Маркіяновичем та не має відношення до автомобіля, за який стягується транспортний податок, проте апеляційну скаргу у даній справі він підтримує. Крім іншого, матеріали справи містять копію заяви ОСОБА_2 від 25.01.2011, скерованої до ПАТ КБ «Приватбанк», у якій саме ОСОБА_2 просить видати йому примірник прибуткового касового ордера (екземпляр банку), на підставі якого здійснювався переказ грошових коштів у сумі 24610,00 грн., а також лист Інспекції від 04.11.2010 № 26029/19-020, згідно якої грошові кошти у сумі 24610,00 грн. від громадянина ОСОБА_5 до місцевого бюджету Шевченківського району не надходили.

За таких обставин та з огляду на завдання адміністративного судочинства, у тому числі і щодо забезпечення права на апеляційний перегляд справи, визначені статтями 2, 13 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017), Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що Львівський апеляційний адміністративний суд, постановивши ухвалу від 02.06.2015 про закриття апеляційного провадження, порушив норми процесуального права, у зв'язку з цим його рішення підлягає скасуванню із передачею справи для продовження розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) встановлено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає задоволенню, а ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015 підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Львова Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015 скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна