Справа № 280/5211/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 квітня 2019 року Справа № 280/5211/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Дєткова Р.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгарантмаш» (69013, Запорізька обл.., м. Запоріжжя, вул.. Базова, буд. 9-а, )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгарантмаш» (далі позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.11.2018 №.

Ухвалою суду від 07.12.2018 вищевказану позовну заяву залишено без руху. 20.12.2018 позивачем виконано вимоги ухвали суду.

Ухвалою суду від 26.12.2018 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 22.01.2019.

Згідно довідки Запорізького окружного адміністративного суду суддя Лазаренко М.С. в період з 14.01.2019 по 27.01.2019 знаходився у відпустці.

Підготовче судове засідання відкладено на 29.01.2019.

Ухвалою суду від 29.01.2019 року підготовче судове засідання відкладено на 25.02.2019.

Ухвалою суду від 25.02.2019 року продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовчого судове засідання на 25.03.2019.

Ухвалою суду від 25.03.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 08.04.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.11.2018 року № на підставі ОСОБА_2 №2679/08-01-14-09/39424754 від 08.11.2018, яким до позивача застосовано штрафні санкції. У вищевказаному акті зроблено висновок про те, що ТОВ «Запоріжгарантмаш» занижено податок на додану вартість на суму 297433 грн., в тому числі по періодам: березень 2018 року на суму 166058 грн., квітень 2018 року на суму 131375 грн. Відповідачем зроблено висновок про нереальність господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Азімут Інвест Сервіс», але ТОВ «Запоріжгарантмаш» вважає даний висновок хибним, оскільки ГУДФС у Запорізькій області не проводилась перевірка ТОВ «Азімут Інвест Сервіс», висновки, зроблені в акті перевірки ґрунтуються лише на узагальнені податкової інформації за звітні періоди декларування ПДВ, висновок про відсутність активів та неможливість здійснення господарської діяльності не можна зробити на підставі інформації з податкової справи та баз даних контролюючого органу у звязку з тим, що чинним законодавством України надано субєктам господарювання право мати складські приміщення, транспортні засоби, устаткування у тому числі на підставах відмінних від права власності, що не створює обовязку для субєкта господарювання подавати таку інформацію до контролюючого органу не інакше, як на його відповідний запит. Вважає, що позивачем подано первинну бухгалтерську та податкову документацію на підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Азімут Інвест Сервіс». Виходячи з наведеного, просив визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Відповідач не погоджується з доводами адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгарантмаш», вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіркою підприємства позивача встановлено порушення: п.п.14.1.36, п.п.14.1.181, п.п.14.1.231, п.14.1 ст. 14, п.44.1 ст.44, п. 198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198, п.200.1 ст.201, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-І (зі змінами та доповненнями) в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 297433,00 грн., в тому числі по періодам: березень 2018р. на суму 166058 грн.; квітень 2018р. на суму 131375 грн. За результатами перевірки контролюючим органом винесено ОСОБА_2 №679/08-01-14-09/39424754 від 08.11.2018 та податкове повідомлення-рішення від 27.11.2018 № на суму 371791 грн. 25 коп., яке вважає обґрунтованим та законним. Також позивачем не підтверджено господарські операції з його контрагентом: ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС» (), дані відносини мають ознаки фіктивності. На запит ГУДФС у Запорізькій області до Регіонального сервісного центру МВС України у Запорізькій області «щодо надання інформації стосовно власника транспортного засобу КАМАЗ 1020 КR РН державний номер НОМЕР_1» (відповідно до наданих товарно- транспортних накладних «Запоріжгарантмаш» надано відповідь, що власником автомобіля марки JAC HFC1020KR, грузовий малотоннажний, пас.місць 5, кузов 11- бортовий, зареєстрований за номером АР 4122СА є ОСОБА_3. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС» не зареєстроване нерухоме майно. За даними ЄДР судових рішень встановлено, що у провадженні Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004274 від 17.11.2017 за с.2 ст.205,ч.2 ст.209, ч.3 ст.358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 2016 року по теперішній час ОСОБА_2, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та іншими особами, створено та придбано ряд субєктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності. Проведеними слідчими (розшуковими) діями було встановлено, що діяльність по переведенню безготівкових коштів у готівку, мінімізацію податкового навантаження перед Державним бюджетом, здійснювалась із використанням, серед іншого, реквізитів низки субєктів підприємницької діяльності з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ«АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС». На підставі вищезазначеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

ТОВ «Запоріжгарантмаш» () є юридичною особою, яка зареєстрована 03.10.2014, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Запоріжгарантмаш» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за березень, квітень 2018 року при здійснені фінансово-господарських операцій з ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС» (), за результатами якої складено відповідний ОСОБА_2 №679/08-01-14-09/39424754 від 08.11.2018.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Запоріжгарантмаш» п.п.14.1.36, п.п.14.1.181, п.п.14.1.231, п.14.1 ст. 14, п.44.1 ст.44, п. 198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198, п.200.1 ст.201, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-І (зі змінами та доповненнями) в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 297433,00 грн., в тому числі по періодам: березень 2018р. на суму 166058 грн.; квітень 2018р. на суму 131375 грн..

Тобто, відповідач вважає, що позивачем безпідставно занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за перевіряємий період на суму 297433 грн., оскільки господарські операції за договорами, укладеними між позивачем та його контрагентом ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС» () не мали реального характеру.

27 листопада 2018 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 371791 грн. 25 коп.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 року N 996-XIV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи викладене, для підтвердження даних податкового обліку необхідно брати до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 року N 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В той же час, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Дослідженням господарсько-фінансових правовідносин позивача, оподаткування яких становить предмет спору у справі, судом зясовано наступне.

Перевіркою встановлено документальне оформлення фінансово - господарських операцій ТОВ «Запоріжгарантмаш» з ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС» ().

До перевірки надано договори, видаткові накладні, податкові накладні.

ТОВ «Запоріжгарантмаш» (39424754) зареєстровано, як юридичну особу, 03.10.2014 року, основним видом діяльності якої є: «25.62 Механічне оброблення металевих виробів».

Підприємство ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС» () перебуває на податковому обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, дата реєстрації підприємства 09.06.2015, основний вид діяльності - 45.31 оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; стан ()- платник податків за основним місцем обліку.

Згідно договору №1 оренди нежитлового приміщення від 03.11.2016 року, укладеного між ОСОБА_4 (орендодавцем) та ТОВ «Запоріжгарантмаш» (орендарем), відповідно до умов якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування приміщення склад літ. Е інв.. номер 210/1100008, за адресою м.Запоріжжя, вул.. Новобудов, буд.5, загальною площею 40 кв.м. з метою використання для здійснення господарської діяльності, як виробничий майданчик. Строк дії договору: з 03.11.2016 року по 03.11.2019, орендна плата перераховується Орендодавцю щоквартально не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним кварталом, з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відносно суми орендної плати, визначеної за перший місяць після укладання договору оренди в розмірі 4000 грн.

Відповідно до договору найму обладнання №1311 від 04.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 (наймодавцем) та ТОВ «Запоріжгарантмаш» (наймачем), відповідно до умов якого наймодавець передає наймачу в платне строкове користування обладнання: ДІП-400 РМЦ 3м, 3 Фрезерних станка, Зубодолбежний станок, Плоскошлифувальний станок, Прес гідравлічний 63, Пили стрічкові «МИТЬ 0-3» D для розпилки круга до 420 мм,Зварювальний напівавтомат, Установка для ручної дугової плазмової різки, Зварювальний напівавтомат, Напольно-сверлильний станок, Кран мостовий вантажопідємность 10 т, що є власністю Наймодавця.Вартість обладнання оцінюється сторонами у 120000, обладнання буде використовуватись Наймачем за його цільовим призначенням.

Згідно договору постачання № 13/03/-6 від 13.03.2018 року, укладеного між ТОВ «Запоріжгарантмаш» в особі директора ОСОБА_4 (покупця) та ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС» в особі директора ОСОБА_5 (постачальника), який зобовязується поставити і передати у зумовлені строки у власність покупцю товар в асортименті, а покупець зобовязується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Покупець проводить оплату за товар на розрахунковий рахунок постачальника попередньою оплатою у розмірі 50 %, наступні 50% вартості товару на протязі 30 календарних днів після оформлення видаткових накладних на передачу права власності на товар покупцеві.

Позивачем надано до суду оборотно сальдові відомості: по рахунку 207 за березень 2018 року, по рахунку 202 за березень 2018 року, по рахунку 631 за березень 2018 року квітень 2018 року, товарно - транспортні накладні: №13031 від 13.03.2018, №1603 від 16.03.2018, №2903 від 29.03.2018,№05/03-1 від 05.03.2018, видаткові накладні: №№42-43 від 20.02.2018, №№72,74 від 16.03.2018, №75 від 19.03.2018, №№81-99 від 20.03.2018, №№102-104, №№107-108 від 23.03.2018, №121 від 28.03.2018, рахунки: №13/03-7 від 13.03.2018, №13/03-4 від 13.03.2018,№169 від 16.03.2018, №154 від 29.03.2018, №№90,92-94,96,100-107,112-120,127-130 від 16.02.2018, №163 від 12.03.2018, №№171-172 від 14.03.2018, №176 від 16.03.2018, довіреності: №13 від 29.03.2017, №164 від 19.03.2018, №169 від 21.03.2018, №272 від 14.03.2018, №312 від 15.03.2018, №225 від 12.03.2018, звіти виробництва за зміну: від 16.03.2018, 19.03.2018, 23.03.2018.

Щодо інформації з ІС «Відеоконтроль -Рубіж» суд зазначає наступне.

Комплекси відео-фіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків та перевіркою за розшуковими реєстрами «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» формують загальнонаціональну комплексну систему автоматизованого розшуку транспортних засобів, що введена в експлуатацію та діє за рахунок централізації збору та обробки даних по фіксації номерних знаків із подальшою їх перевіркою за реєстром розшуку. Кожен окремий Комплекс забезпечує централізоване накопичення, зберігання та обробку інформації про розпізнавання державних номерних знаків та результатів співпадіння з номерами, що знаходяться в реєстрах розшуку. В результаті функціонування Комплексів на центральному рівні отримується інформація про спрацювання та відбувається архівування даних з метою наступної обробки і контролю.

Відповідно Методичних рекомендацій щодо роботи з автоматизованою інформаційно- пошуковою системою відео-фіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх за розшуковими реєстрами «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж», облік об'єктів ведеться за такими категоріями:

«Угон» транспортного засобу: втрачений, викрадений номерний знак:

розшук транспортних засобів за постановами слідчих, прокуратури, служби безпеки тощо;

розшук майна боржника за даними Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

орієнтування, що виносяться на стаціонарних постах.

Таким чином вбачається, що дана система призначена лише для фіксації транспортних засобів, які підпадають під вичерпний перелік критеріїв, а оскільки наш транспортний засіб не знаходиться у розшуку та не має ніякого відношення до критеріїв за якими система «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» веде облік, тому і відомості про пересування даного транспорту в даній базі не зафіксуються, а отже відомості в системі «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» будуть відсутні.

По-друге: Відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи з автоматизованою інформаційно-пошуковою системою відео-фіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх за розшуковими реєстрами «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» контролю - ділянка вулично-шляхової мереж і. на якій встановлено камери спостереж-ення та фіксації номерних знаків транспортних засобів.

Таким чином, інформація з системи «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» буде неповною, оскільки камери спостереження розташовані лише на певних дільницях автошляхів, проте залишається безліч доріг на яких не має камер спостереження, однак це не означає що транспортний засіб не пересувався.

А отже інформація з системи «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» про відсутність пересування транспортного засобами автошляхами, не може слугувати доказом, оскільки свідчить лише про те. що транспортний засіб не пересувався лише на контрольованій дільниці автошляху.

Крім того, існують непоодинокі випадки коли відомості з системи «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» - були недостовірними, так наприклад, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі 755/12533/18, було встановлено: «Окрім цього в матеріалах справи міститься роздруківка «Відео контроль» Центральний сервіс, згідно якої автомобіль НОМЕР 1 було зафіксовано системою «Відеоконтроль-Рубіж», а саме 01.08.2017 року, 06.08.2017 року, 10.08.2017 року на Наддніпрянському шосе в м. Києві, 04.08.2017 року в м. Вінниця, 06.08.2017 року в м. Обухів, поряд з цим як вбачасться з копії закордонних паспортів ОСОБА 1 та ОСОБА 3, останні в цей час перебували за кордоном, та не мали технічної можливості керувати даним транспортним засобом, іншим особам автомобіль не передавався, як вказує на це ОСОБА_6 На запит суду начальником Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки ОСОБА 4 надано відповідь №5347/27/0/3-2018 від 03.10.20118 року, згідно якої інформація щодо транспортних засобів «Toyota» д.н.з. НОМЕР 4. «Ford» д.н.з. НОМЕР 3 в системі «Відеоконтроль-Рубіж» відсутня».

З даного рішення вбачається, що відомості з системи «Відеоконтроль-Рубіж» різняться, а отже вони не можуть бути достовірними.

По-третє: Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2012 року № 1080/ДСК «Про затвердження Інструкції з використання автоматизованої інформаційно- пошукової системи відео-фіксації номерних знаків транспортних засобів «ВІДЕОКОНТРОЛЬ- Рубіж», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2107/22419. втратив чинність, тому не може бути застосований до спірних правовідносин.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Надана позивачем первинна документація підтверджує в повному обсязі господарсько-фінансові відносини з контрагентом, в підтвердження здійснення господарської діяльності позивачем надано товарно-транспортні накладні, копію договору оренди нежитлового приміщення, копію договору найму обладнання, копію договору постачання, платіжні доручення, видаткові накладні, копії довіреностей, копії звіту виробництва, копії накладних на передачу готової продукції, копії звітів виробництва за зміну, копії рахунків на оплату.

Щодо посилань відповідача на ухвали суду, прийнятих на стадії досудового розслідування, суд вважає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В даному випадку відповідач в ОСОБА_4 від 08.11.2018 посилається на дані Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідно до яких у проваджені Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004274 від 17.11.2017 за ч.2 ст.205, ч.2 ст.209, ч.3 ст.358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 2016 року по теперішній час ОСОБА_2, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та іншими особами, створено та придбано ряд субєктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності. Проведеними слідчими (розшуковими) діями було встановлено, що діяльність по переведенню безготівкових коштів у готівку, мінімізацію податкового навантаження перед Державним бюджетом, здійснювалась із використанням, серед іншого, реквізитів низки субєктів підприємницької діяльності з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС» та інші.

Тобто, в ОСОБА_4 не зазначено чи існують вироки суду у відношенні будь-яких посадових осіб ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС», відсутні у акті і будь-які відомості щодо рішень та постанов судів у справах про визнання будь-яких угод ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС» недійсними, такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами. Відповідач посилається лише на дані досудового розслідування, які не підтверджують нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС», тому не беруться судом до уваги.

Висновки в акті перевірки щодо заниження податку на додану вартість зроблені на підставі інформації з податкової справи та баз даних контролюючого органу, без здійснення запиту до ТОВ «Запоріжгарантмаш» та підприємства контрагента - ТОВ «АЗІМУТ ІНВЕСТ-СЕРВІС» про наявність у підприємств орендованих складських приміщень, транспортних засобів, устаткування тощо.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що підприємство у повній мірі підтвердило правомірність формування податків за результатом господарської діяльності належними первинними, бухгалтерськими і розрахунковими документами, а також використання результатів цих операцій у власній господарській діяльності.

Таким чином, є підстав вважати такі документи первинними з огляду на положення ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 8 від 24.05.95р., зареєстрованого в Мін'юсті України 05.06.1995р. за № 168/704 та п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України.

У звязку з вищевикладеним податкове повідомлення рішення від 27.11.2018 № контролюючим органом винесено неправомірно та підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини 1 та 2 статті 76 КАС України).

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із системного аналізу вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення судових витрат за професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В обґрунтування понесених витрат до матеріалів справи позивачем подано: договір про надання правової допомоги №28 від 30 листопада 2018 року, акт приймання- передачі наданих послуг від 08.04.2019, детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі,.

Згідно пп.1,2,3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;

Відповідно до пп. 1-5 до ст. 134 КАС України:

1. Витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З метою розподілу судових витрат позивач повинен подати до суду детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем разом з клопотанням про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу подано до суду детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, в якому зазначено, що відповідно до Договору про надання правової допомоги №28 від 30.11.2018 року адвокатом ОСОБА_1 були надані наступні послуги:

1. Збір та ознайомлення з доказами у справі, кількість годин 5, вартість 500грн.

2. Аналіз законодавства та судової практики, кількість годин 2, вартість 500 грн.

3. Підготовка правової позиції та узгодження її з клієнтом, кількість годин 1, вартість 500 грн.

4. Підготовка позовної заяви з додатками, кількість годин 2, вартість 2500 грн.

5. Відповідь на відзив, кількість годин 2, вартість 2000 грн.

6. Участь у судовому засіданні (підготовче провадження), кількість годин 1, вартість 2000 грн.

7. Участь в судовому засіданні (розгляд справи по суті), кількість годин 1, вартість 2000 грн.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов'язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов'язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов'язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічна позиція викладене в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду по справі 826/856/18.

Такі види послуг як збір та ознайомлення з доказами у справі, аналіз законодавства та судової практики, підготовка правової позиції та узгодження її з клієнтом, не відповідають видам адвокатської діяльності, є абстрактними та дублюють підготовку позовної заяви з додатками, а участі представника у підготовчих судових засіданнях не було, оскільки вони проводились в порядку письмового провадження. В даному випадку, мають місце такі послуги: підготовка позовної заяви з додатками, представництво (участь у судовому засіданні 30 хвилин) та процесуальний супровід (складення відповіді на відзив).

У звязку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне стягнути на користь ТОВ «Запоріжгарантмаш» витрати на правничу допомогу в розмірі 5500 гривень за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У звязку із задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ТОВ «Запоріжгарантмаш» документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 5576,89 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгарантмаш» (69013, Запорізька обл.., м. Запоріжжя, вул.. Базова, буд. 9-а, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 27.11.2018 №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгарантмаш» судовий збір в розмірі 5576,89 грн. (пять тисяч пятсот сімдесят шість гривень 89 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгарантмаш» витрати на правничу допомогу в розмірі 5500 грн. (пять тисяч пятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16.04.2019.

Суддя М.С. Лазаренко