Справа № 813/4013/17
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/4013/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Львів

11 год.44 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, представниці відповідача Штибель Х.Й., представника відповідача 2 Романа Н.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області. Відділу примусового виконання рішень - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

06.11.2017 року на адресу Львівського окружного адміністративного суду за вх. № 25528 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якій позивачка просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держпраці у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області;

- зобов'язати відповідачів виконати свої посадові обов'язки щодо забезпечення виконання судових рішень від 30.12.2008 року у справі № 2а-1041/08, від 08.12.2015 року у справі № 11461/14, Рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року щодо ОСОБА_1, справа № 23057/09 Donets v. Ukraine Joined to application no. 25663/02 - Yavorenko v. Ukraine, встановити порушення трудового законодавства щодо ОСОБА_1, скласти і надати відповідні акти по виявлених порушеннях, вжити заходи до порушників з поданням щодо порушників в правоохоронні органи і в суд;

- стягнути з відповідачів солідарно 10 тисяч моральної шкоди;

- виявити і встановити під час розгляду справи порушення закону щодо тривалого невиконання судових рішень, які набрали законної сили, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення та постановити окрему ухвалу щодо факту навмисного тривалого невиконання рішення суду відповідачами та направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з метою помсти екс мером м. Винники Львівської області ОСОБА_5 її було звільнено з роботи 26.04.2005, а посадовими особами роботодавця знищено її трудову книжку та особову справу, щоб позивачка не мала можливості для подальшого працевлаштування чи оформлення пенсії за станом здоров'я.

30.12.2018 Львівським окружним адміністративним судом у справі № 2а-1041/08 позов ОСОБА_1 задоволено частково: - визнано незаконним розпорядження Голови Винниківської міської ради №17 від 26.04.2005 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника міського голови з соціально-економічних питань, згідно п.4 ст.40 Кодексу Законів про працю України; - поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови м. Винники з соціально- економічних питань з 26.04.2005 року; зобов'язано Винниківську міську раду здійснити відповідні записи у трудовій книжці ОСОБА_1: про визнання недійсним попереднього запису про звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України; про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови м.Винники з соціально-економічних питань з 26.04.2005 року; - стягнуто з Винниківської міської ради в користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 30 646, 56 грн.; - стягнуто з Винниківської міської ради в користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.03.2004 р. по 01.03.2005 року та з 01.03.2006 року по 26.04.2005 року у розмірі 500,01 грн.; - стягнуто з Винниківської міської ради в користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн.; - стягнуто з місцевого бюджету Винниківської міської ради здійснені ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Рішення в частині поновлення на роботі і стягнення заборгованості оплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 697,40 грн. звернуто до негайного виконання.

Позивачка вказує, що до цього часу це рішення не виконане: відсутній акт державної виконавчої служби про поновлення позивачки на попередній роботі за судовим рішенням; відсутній акт державної виконавчої служби про відновлення знищеної трудової книжки роботодавцем зі всіма записами про попередню роботу з 1983 року по цей час; відсутні акти про виплату ОСОБА_1 боргів по заробітній платі та сплати внесків до Пенсійного фонду.

ОСОБА_1 стверджує про те, що жодного разу державний виконавець не викликав її для підписання таких актів і не виходив з нею до роботодавця для поновлення її на попередній роботі та видачі належно оформленої трудової книжки. Заробітну плату частково їй виплачено у 2010 році (без сплати у Пенсійний фонд), тобто, до цього часу відповідні борги перед нею не погашено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 у справі № 11461/14, як зауважує позивачка, визнано протиправними дії роботодавця та бездіяльність державної виконавчої служби: скасовано розпорядження Винниківської міської ради «Про виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2008» від 08.02.2011 № 9.

Згідно з рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року у справі № 25663/02 «Яворовенко та інші проти України», до якої долучилась ОСОБА_1, зобов'язано державу Україна виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню.

Однак, як зауважує ОСОБА_1, до цього часу рішення національних судів та Європейського суду з прав людини не виконані через бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби та державної інспекції праці.

04.08.2017 позивачка звернулася до Державної інспекції з питань праці, Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області про здійснення перевірки порушення трудових прав позивачки роботодавцем та з інших питань, які проведено з 10.10.2017 по 17.10.2017.

Разом з тим, посадові особи Територіальної державної інспекції з питань праці (в подальшому реорганізовано в Головне управління Держпраці у Львівській області) не бажали встановити факти відповідних порушень та скласти акти, якими зафіксувати такі порушення. 27.10.2017 посадові особи Головного управління Держпраці у Львівській області взагалі відмовились надати позивачці акти перевірок, які позивачка просила для надання до суду. Вказане є протиправною бездіяльністю та порушує права ОСОБА_1

Дії державних виконавців не мають жодного результату, виконавчі провадження регулярно закриваються, судові рішення не виконуються жодним чином.

Посадові особи Держпраці, державні виконавці жодного разу не подали подань до правоохоронних органів стосовно невиконання рішень судів на посадових осіб Винниківської міської ради.

Керівництво державної виконавчої служби не здійснює жодного контролю та реагування на бездіяльність відділу примусового виконання рішень.

Щодо моральної шкоди, ОСОБА_1 зазначила, що така полягає у тому, що рішення від 30.12.2018 до цього часу не виконане, позивачка не поновлена на посаді, не відновлено записів у її трудовій книжці, яку знищив ОСОБА_5, а пізніше підробив таку, не вказавши загальний стаж роботи, зниживши категорію державного службовця, не виплативши заробітну плату за час вимушеного прогулу. Судове рішення про поновлення позивачки на роботі не виконується свідомо 10 років, що є порушенням розумних строків виконання такого.

Зі сторони державних виконавців жодних дій на виконання таких вчинено не було, що є бездіяльністю.

Наведене у сукупності свідчить про порушення прав ОСОБА_1, невиконання судових рішень, у зв'язку з цим вона змушена повторно звернутись до суду із цим позовом.

Ухвалою від 07.11.2017 року позовну заяву залишено без руху до 21.11.2017 року включно, для усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині даної ухвали суду, шляхом подання до канцелярії суду чи засобами поштового зв'язку у зазначений строк копій всіх документів, що приєднані до позовної заяви, відповідно до кількості відповідачів у справі.

ОСОБА_1 усунула недоліки позовної позовної заяви, додала копії документів у кількості для відповідачів (заява про усунення недоліків від 15.11.2017 року за вх. №26523).

Ухвалою суду від 16.11.2017 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 01.12.2017 року провадження у справі зупинено до одужання ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 24.05.2018 року підстав для поновлення провадження у справі не встановлено.

Ухвалою суду від 29.11.2018 провадження у справі поновлено та у зв'язку з набранням 15.12.2017 чинності Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції, враховуючи приписи ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 12, ч. 3 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати від 14.12.2018 відповідача 2 - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у порядку, передбаченому ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України замінено на належного - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Ухвалою суду від 14.12.2018 у задоволенні клопотання відповідача 2 про залишення позовної заяви без розгляду - відмовлено, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із цим позовом, у зв'язку з визнанням причин пропуску строку звернення до суду - поважними.

Ухвалою суду від 14.12.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві, відповіді на відзив за вх. № 39681, за вх. № 39683 від 10.12.2018 та за вх. № 1008 від 20.01.2019 (Т.1. а.с.181, 186А, 233), заявах адресованих суду та наданих поясненнях в ході судового розгляду. Просили позов задовольнити.

Представниця відповідача 1 - Головного управління Держпраці у Львівській області, проти позовних вимог заперечила повністю, з підстав, що викладені у запереченні (Т.І, а.с.45-47), відзиві на адміністративний позов за вх. № 38890 від 03.12.2018 (Т.1, а.с.147-148), письмовому поясненні (Т.2, а.с.12-14).

Зазначила, що 16.05.2017 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017, якою затверджено новий порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, відповідно до підпункту 4 п. 13 якого інспекторам праці забороняється розглядати та перевіряти питання, яке є предметом розгляду у суді або щодо якого набрало законної сили рішення суду, перевіряти своєчасність, правильність та повноту виконання рішень суду.

Доводи позовної заяви, відповіді на відзив та пояснення зводяться до невиконання Винниківською міською радою судових рішень, які набрали законної сили щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі, відновлення записів трудової книжки та виплаті заборгованості заробітної плати. Ці питання були предметом розгляду справи № 2а-1041/08 у Львівському окружному адміністративному суді.

Контроль за виконанням рішення суду здійснюється у порядку, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і не належить до компетенції Головного управління Держпраці, як і питання сплати утримань до Пенсійного фонду України, про які стверджує позивачка.

Відповідачем 1 не допущено бездіяльності, оскільки ним вчинялись усі можливі дії у межах компетенції за заявами позивачки: проведено неодноразові перевірки Винниківської міської ради; складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 від 10.07.2014, за результатами перевірки від 10.07.2014, який скеровано у Личаківський районний суд м. Львова для подальшого розгляду та скеровано начальнику Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області і до відома прокурору Личаківського району м. Львова щодо можливого вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172 Кримінального кодексу України; складено акти перевірок, у яких встановлені порушення трудового законодавства допущені, у тому числі, стосовно ОСОБА_1, винесено приписи на усунення виявлених порушень.

Також на звернення позивачки від 04.08.2017 Управлінням листом від 20.11.2017 скеровані усі матеріали, про які вона просила у зверненні. На звернення від 04.10.2017 та від 27.10.2017 позивачці надано відповідь від 20.11.2017.

Також представниця відповідача 1 звернула увагу на те, що при проведенні чергового інспекційного відвідування Винниківської міської ради, відповідачу 1 Винниківською міською радою представлено ряд судових рішень, які свідчать про те що у міської ради із ОСОБА_1 існує індивідуальний трудовий спір щодо питання невиплати середньої заробітної плати та сплати відповідних податків у межах справи № 813/719/16 (рішення у цій справі від 01.10.2018 не набрало законної сили). Індивідуальні трудові спори підлягають розгляду безпосередньо у суді.

Представниця відповідача 1 зауважила, що зі сторони відповідача 1 вжито усіх передбачених чинним законодавством заходів, про які просила позивачка, ним не допущено бездіяльності. Просила у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача 2 - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області проти позову заперечив повністю, з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву за вх. № 40905 від 18.12.2018 (Т.1, а.с.209-211) та додаткових поясненнях на позовну заяву (Т.2, а.с.94-96).

Зазначив, що на виконанні перебували виконавчі листи № 2А-1041 від 30.11.2008 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови м. Винники з соціально-економічних питань з 26.04.2005 та щодо зобов'язання Винниківської міської ради здійснити відповідні записи у трудовій книжці позивачки; визнання недійним попереднього запису про звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови Винник з соціально-економічних питань з 26.04.20105 року.

Виконавчі провадження № 15409960 та № 15410374 з виконання вищевказаних виконавчих документів завершені 26.04.2010. На виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі № 25663/02 "Яровенко та інші проти України" від 17.07.2014 такі постанови скасовано.

В подальшому, розпорядженням міського голови м. Винники від 16.02.2016 № 39к скасовано розпорядження № 17 від 26.04.2005 "Про звільнення з посади ОСОБА_1", поновлено на посаді заступника міського голови з соціально-економічних питань ОСОБА_1 з 26.04.2005 та внесено відповідні записи до трудової книжки.

Листом Винниківської міської ради від 16.02.2016 № 2-48-74 повідомлено про те, що розпорядженням міського голови м. Винники від 16.02.2016 №39к скасовано розпорядження міського голови № 17 від 26.04.2005 року "Про звільнення з посади ОСОБА_1", поновлено на посаді заступника міського голови з соціально-економічних питань ОСОБА_1 з 26.04.2005 року та внесено відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1. У зв'язку із вказаним державним виконавцем 16.02.2016 винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідач зазначив, що законодавством не передбачено обов'язку перевіряти виконання рішення по поновлення на роботі за судовим рішенням, внесення записів до трудової книжки, сплати заборгованості по заробітній платі, внесків до Пенсійного фонду України.

Зауважив також, що позивачкою факту заподіяння моральної шкоди не доведено.

Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд заслухав вступне слово позивачки та її представника, представників відповідачів, з'ясував фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2008 року у справі № 2а-1041/08 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: - визнано незаконним розпорядження Голови Винниківської міської ради № 17 від 26.04.2005 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника міського голови з соціально-економічних питань, згідно п. 4 ст. 40 Кодексу Законів про працю України; - поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови м. Винники з соціально-економічних питань з 26.04.2005; зобов'язано Винниківську міську раду здійснити відповідні записи у трудовій книжці ОСОБА_1: про визнання недійсним попереднього запису про звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України; про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови м.Винники з соціально- економічних питань з 26.04.2005; - стягнуто з Винниківської міської в користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 30 646, 56 грн.; - стягнуто з Винниківської міської ради в користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.03.2004 по 01.03.2005 та з 01.03.2006 по 26.04.2005 у розмірі 500,01 грн.; - стягнуто з Винниківської міської ради в користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн.; - стягнуто з місцевого бюджету Винниківської міської ради здійснені ОСОБА_1 судові витрати у виді витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2009 у справі № 19242/09/9104 апеляційну скаргу Винниківської міської ради Львівської області задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2008 у справі № 2а-1041/08 скасовано в частині задоволених вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн. Прийнято нову постанову в цій частині, якою стягнуто з Винниківської міської ради Львівської області в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В решті апеляційні вимоги залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2008 року по справі №2а-1041/08 без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 грудня 2010 у справі № К-47101/09 касаційну скаргу Винниківської міської ради м. Львова залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2009 та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2008, змінену постановою суду апеляційної інстанції, у справі за позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради м. Львова, третя особа Голова Винниківської міської ради м. Львова про визнання незаконним розпорядження міського голови, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди - без змін.

Постанова Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2008 у справі № 2а-1041/08 набрала законної сили 31.08.2009.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В подальшому, на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду у справі № 2а-1041/08, 30.12.2008 та 30.09.2009 видано виконавчі листи: щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з соціально -економічних питань Винниківської міської ради з 26.04.2005. Рішення в частині поновлення на роботі підлягає до негайного виконання; зобов'язання Винниківської міської ради здійснити відповідні записи у трудовій книжці ОСОБА_1: про визнання недійсним попереднього запису про звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови м. Винники з соціально-економічних питань з 26.04.2005 року.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі «Яворовенко та інші проти України», заява № 25663/02 до якої приєдналась ОСОБА_1, держава - Україна взяла на себе зобов'язання протягом трьох місяців виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними та сплатити 2000 (дві тисячі) євро.

На виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини, 13.08.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44366223 про примусове виконання рішення №25663/02 від 17.07.2014 року Європейського суду з прав людини про: (a) упродовж трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню, та виплатити по 2 000 (дві тисячі) євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у Додатку (за винятком пані ОСОБА_8, однієї із заявників за заявою № 54769/08, а за заявою № 18330/05 - тільки першому заявникові ТОВ «Галон» в якості відшкодування матеріальної і моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; (b) із закінченням зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на цю суму нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Боржником у вказаному виконавчому провадженні є Держава, а стягувачем - ОСОБА_1 (Т.1, а.с.33).

Вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №44366223 боржника зобов'язано самостійно виконати рішення Європейського суду з прав людини у строк, встановлений Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Рішенням № 148 другої сесії Винниківської міської ради від 11.02.2016 внесено зміни у рішення №17 від 03.12.2015 року «Про затвердження структури виконавчих органів Винниківської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів та утворено посаду «Заступник міського голови з соціально-економічних питань». Рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради від 12.02.2016 № 33 затверджено посадову інструкцію заступника міського голови з соціально-економічних питань. Розпорядженням міського голови м. Винники від 16.02.2016 № 39к скасовано розпорядження міського голови № 17 від 26.04.2005 року «Про звільнення з посади ОСОБА_1», поновлено на посаді заступника міського голови з соціально-економічних питань ОСОБА_1 з 26.04.2005 та внесено відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1 (Т.1, а.с.216).

16.02.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 15410374 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а-1041/2008 виданого 30.09.2009 Львівським окружним адміністративним судом, оскільки листом Винниківської міської ради від 16.02.2016 № 2-48-74 повідомлено про те, що розпорядженням міського голови м. Винники від 16.02.2016 № 39к скасовано розпорядження міського голови №17 від 26.04.2005 року «Про звільнення з посади ОСОБА_1», поновлено на посаді заступника міського голови з соціально-економічних питань ОСОБА_1 з 26.04.2005 та внесено відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1, що підтверджується копіями дублікату трудової книжки ОСОБА_1, оформленого Винниківською міською радою (Т.1, а.с.221).

16.02.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 15409960 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а-1041 виданого 30.12.2008 Львівським окружним адміністративним судом, оскільки Рішенням № 148 другої сесії Винниківської міської ради від 11.02.2016 внесено зміни у рішення № 17 від 03.12.2015 "Про затвердження структури виконавчих органів Винниківської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів та утворено посаду "Заступник міського голови з соціально-економічних питань". Рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради від 12.02.2016 № 33 затверджено посадову інструкцію заступника міського голови з соціально-економічних питань. Розпорядженням міського голови м. Винники від 16.02.2016 № 39к скасовано розпорядження міського голови № 17 від 26.04.2005 року "Про звільнення з посади ОСОБА_1", поновлено на посаді заступника міського голови з соціально-економічних питань ОСОБА_1 з 26.04.2005 та внесено відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1 (Т.1, а.с.222).

Судом також встановлено, що 10.07.2014 Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області проведено перевірку стосовно Винниківської міської ради додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, про що складено акт № 13-01-049/0773, яким встановлено порушення стосовно ОСОБА_1 (Т.2, а.с.22-26).

10.07.2014 винесено припис № 13-01-049/0773-0552 про усунення порушень міському голові Винниківської міської ради ОСОБА_5 (Т.2, а.с.27) та складено протокол про адміністративне правопорушення № 13-01-049/0630 від 10.07.2014 щодо ОСОБА_5 (Т.2, а.с.28).

За результатами перевірки Винниківської міської ради у період з 19.05.2016 по 25.05.2016 складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 9 (Т.2, а.с.29-33), винесено припис про усунення порушень законодавства про працю стосовно ОСОБА_1 № 13-01-115/0769-0539 від 25.05.2016 (т.2, а.с.34) та складено протокол про адміністративне правопорушення № 13-01-115/0254 від 25.05.2016 щодо ОСОБА_9, міського голови м. Винники (Т.2, а.с.35).

23.05.2017 Головним управлінням Держпраці у Львівській області проведено відкритий розгляд звернень ОСОБА_1 у її присутності та присутності її представника щодо неналежного на думку ОСОБА_1, розгляду її попередніх звернень до відповідача 1, про що надано протокол відкритого розгляду звернення (Т.2, а.с.61).

06.06.2017 Головним управлінням Держпраці у Львівській області надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 20.04.2017 щодо неналежного на думку ОСОБА_1, розгляду її попередніх звернень (Т.2, а.с.59-60)

За результатами перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування у період з 19.07.2016 по 21.07.2016 у зв'язку з виявленими порушеннями складено акт № 4, винесено припис № 13-01-026/1164-0801 від 21.07.2016 про усунення порушень трудового законодавства стосовно ОСОБА_1 та складено протокол № 13-01-026/0341 про адміністративне правопорушення від 21.06.2016 стосовно ОСОБА_9 Сформовану адміністративну справу за ч. 1 ст. 41 КУпАП скеровано Личаківському районному суду м. Львова для розгляду (Т.2, а.с.36-44).

31.08.2017 Головним управлінням Держпраці у Львівській області складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 6, складено протокол про адміністративне правопорушення № 13-01-115/0443 від 31.08.2016 стосовно ОСОБА_9, міського голови м. Винники у зв'язку з невиконанням вимог припису від 25.05.2016 стосовно усунення порушень законодавства про працю, допущених стосовно ОСОБА_1, постанову про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Т.2, а.с.45-49). Вказану постанову скеровано Личаківському відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції для примусового стягнення (Т.2, а.с.50).

Головним управлінням Держпраці у Львівській області 29.03.2017 складено акт додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 92, припис № 13-01-173/0892-0741 про усунення порушень законодавства про працю стосовно ОСОБА_1, протокол № 13-01-173/0358 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_9 міського голови м. Винник (Т.2, а.с.54-58).

Головним управлінням Держпраці у Львівській області 12.10.2017 складено акт додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 4 та припис № 13/01/101/2344-1931 про усунення порушень законодавства про працю, допущені стосовно ОСОБА_1, ОСОБА_10 в.о. міського голови м. Винник - заступнику міського голови Винниківської міської ради (Т.2, а.с.80-86).

20.11.2017 Головним управлінням Держпраці у Львівській області скеровано ОСОБА_1 листа № 11778/2/15-04 на її звернення від 28.07.2017, 04.08.2017, 23.08.2017, 20.09.2017, 28.09.2017, 04.10.2017, 27.10.2017, 29.10.2017 щодо можливих порушень законодавства про працю у Винниківській міській раді (Т.2, а.с.64-66).

Позивачка вважаючи, що відповідні судові рішення національних судів та Європейського суду з прав людини не виконані, про що неодноразово зверталась до відповідачів із заявами та скаргами, вважаючи, що ними допущено протиправну бездіяльність щодо забезпечення виконання відповідних рішень, для відновлення її порушених прав звернулась до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як встановлює частина друга статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Співставивши підстави позову, а також відзивів у справі, судом з'ясовано, що дослідженню у межах цієї справи підлягають питання щодо наявності у діях відповідачів бездіяльності щодо виконання судових рішень від 30.12.2008 року у справі № 2а-1041/08, від 08.12.2015 року у справі № 11461/14, Рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року щодо ОСОБА_1, справа № 23057/09 Donets v. Ukraine Joined to application №o. 25663/02 - Yavorenko v. Ukraine.

Суд також зауважує, що у межах спірних правовідносин дослідженню підлягає бездіяльність відповідача 1 в частині після звернення позивачки, в тому числі, від 04.08.2017 та від 27.10.2018, вжиті заходи щодо розгляду звернень та заходи з метою усунення виявлених порушень, а щодо відповідача 2 - в частині невиконання судового рішень від 30.08.2011 та щодо бездіяльності, пов'язаної із формальним, з позиції позивачки закриттям виконавчих проваджень за відповідними виконавчими провадженнями.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку станом на момент виникнення спірних правовідносин регулювалися Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (втратив чинність).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», основним завданням відділу є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до статті 1, 2 Закону України «Про державну виконавчу службу», державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

У своїй діяльності відділ державної виконавчої служби керується Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства юстиції України і Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

Стаття 89 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, у разі невиконання без поважних причин рішення про поновлення на роботі на боржника накладається штраф.

У межах цієї справи суд не встановлює факту правомірності чи неправомірності дій боржника щодо виконання судових рішень, а саме державного виконавця щодо вжитих ним дій спрямованих на виконання вказаного судового рішення у справі № 2а-1041/08.

Підставами для прийняття постанов про закінчення виконавчих проваджень № 15409960, ВП № 15410374 від 16.02.2016, слугувало Рішення № 148 другої сесії Винниківської міської ради від 11.02.2016, яким внесено зміни у рішення № 17 від 03.12.2015 року «Про затвердження структури виконавчих органів Винниківської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів та утворено посаду «Заступник міського голови з соціально-економічних питань». Рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради від 12.02.2016 № 33 затверджено посадову інструкцію заступника міського голови з соціально-економічних питань. Розпорядженням міського голови м. Винники від 16.02.2016 № 39к скасовано розпорядження міського голови №17 від 26.04.2005 року «Про звільнення з посади ОСОБА_1», поновлено на посаді заступника міського голови з соціально-економічних питань ОСОБА_1 з 26.04.2005 року та внесено відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1.

Суд критично оцінює покликання в постановах про закриття виконавчих проваджень від 16.02.2016, оскільки як зазначено у ч. 1 ст. 76 Закону України „Про виконавче провадження" підставою для поновлення на роботі є видання відповідного наказу.

Протиправність видання розпоряджень у конкретному випадку ОСОБА_1 підтверджено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 у справі № 11461/14 за позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами (Т.1, а.с.6-7).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що Винниківська міська рада при вирішенні питання повинна була відповідно до рішення суду видати наказ про поновлення працівника на роботі, внести зміни до трудової книжки працівника відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.93, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним.

Крім того, позивачкою підтверджено, що Винниківською міською радою не забезпечено фактичний допуск позивачки до виконання її обов'язків. Вказаний факт не спростовано представником Головного управління Держпраці за результатами перевірок додержання законодавства про працю Винниківської міської ради та не спростований державним виконавцем.

Пленум Верховного суду України у постанові № 9 «Про правову практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 зауважує, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником або уповноваженим органом про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Згідно з долученими до матеріалів справи копіями дубліката трудової книжки ОСОБА_1 неодноразово стверджувалось, що її як звільнено, так і поновлено за розпорядженнями, що не відповідає вказаному вище судовому рішенню, про яке відповідачу 2 було відомо. Пояснень щодо вказаного факту не надано.

Суд зважає на те, що виконавець двічі виніс постанови про накладення штрафу у межах цієї справи та скерував подання до Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно боржника за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України, разом з тим, стаття 76 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає вчинення і інших дій передбачених законом. Представник відповідача ствердив, що такі обмежуються лише поданням про внесення відомостей про кримінальні правопорушення.

Позивачка справедливо неодноразово наголошувала, що підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження є відповідний наказ боржника про поновлення на роботі, яким фактично допускається працівник до виконання попередніх обов'язків.

Однак, оскільки наказу про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови м. Винники з соціально-економічних питань з 26.04.2005 року до матеріалів справи не представлено, рішення суду у справі № 2а-1041/08 залишається досі не виконаним, що нівелює приписи про обов'язковість таких та завдання виконавчого провадження, інших доказів про вжиття заходів щодо поновлення позивачки на роботі не представлено, суд вважає, що державним виконавцем допущено протиправну бездіяльність стосовно виконання рішень суду за позовами ОСОБА_1

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід'ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40).

У рішенні «ОСОБА_11 проти України» (заява 40450/04, п. 46) Європейський суд з прав людини зазначив: «… що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі «Метаксас проти Греції» (Metaxas v. Greece), № 8415/02, п.19, від 27 травня 2004 року; та у справі "Лізанец проти України" (Lizanets v. Ukraine), № 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року).

У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

У п. 48 цього рішення Європейський Суд з прав людини зробив висновок, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. І далі, у п. 54 звернув увагу, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v.Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Щодо бездіяльності Головного управління Держпраці у Львівській області щодо невиконання вищевказаних судових рішень, суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. №877-V (далі - Закон №877-V, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону № 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (ст. 2 Закону № 877-V).

Частиною 1 ст. 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96).

Пунктом 1 Положення № 96 визначено, що державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п.п. 6 п. 4 Положення № 96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право проводити безперешкодно перевірки в адміністративних приміщеннях робочих органів виконавчих дирекцій Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - фонди загальнообов'язкового державного соціального страхування) з питань призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, ознайомлюватися під час проведення перевірок з відповідними інформацією, документами і матеріалами та отримувати від фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування необхідні для виконання повноважень Держпраці копії або витяги з документів.

Пунктом 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295 (далі - Порядок №295).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Пунктом 19, 20 Порядку № 295 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження (п. 21 Порядку № 295).

Відповідно до підпункту 4 пункту 13 Порядку інспекторам праці забороняється розглядати та перевіряти питання, яке є предметом розгляду в суді або щодо якого набрало законної сили рішення суду, перевіряти своєчасність, правильність та повноту виконання рішень суду.

Підпунктами 23-24 Порядку № 295 передбачено, що припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.

Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник припису залишається в об'єкта відвідування.

Пунктом 26 Порядку № 295 передбачено, що у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об'єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках.

Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об'єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування. Об'єкт відвідування зобов'язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання. У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об'єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З аналізу вищенаведених норм суд дійшов висновку, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Суд звертає увагу позивачці на те, що завданнями Головного управління Держпраці у Львівській області, згідно з Положенням, затвердженим Наказом Державної служби України з питань праці № 84 від 03.08.2018 є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого, нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; здійснення комплексного управління охороною праці та промисловою безпекою на обласному рівні; здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов'язаної з об'єктами підвищеної небезпеки; організація та здійснення державного нагляду (контролю) у сфері функціонування ринку природного газу в частині підтримання належного технічного стану систем, вузлів і приладів обліку природного газу на об'єктах його видобутку, та забезпечення безпечної і надійної експлуатації об'єктів Єдиної газотранспортної системи.

Суд зважає на покликання представниці відповідача 1, що контроль та нагляд за виконанням судових рішень відноситься до компетенції державних виконавців за здійснюється у порядку, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Також не належить до компетенції Управління питання сплати утримань у Пенсійний фонд України.

Суд також погоджується з покликанням представниці відповідача 1 про те, що ним вживались усі заходи на виконання заяв позивачки, з метою забезпечення її інтресів та забезпечення дотримання законодавства про працю Винниківської міської радою. Відповідач 1 прореагував на усі заяви позивачки, провів з нею відкритий розгляд заяви, намагався допомогти у повному обсязі у межах його компетенції вирішити проблему позивачки та допущенням щодо неї тривалих порушень законодавства про працю. Відповідачем 1 також неодноразово винесено приписи стосовно посадових осіб Винниківської міської ради, складено постанови про адміністративні правопорушення.

До матеріалів справи представлено відповідні відповіді на заяви позивачки, акти інспекційних відвідувань, приписи та постанови, з врахуванням чого, суд позбавлений можливості констатувати допущення бездіяльності відповідачем 1 стосовно невиконання рішень судів, про які вказано вище.

З позиції суду не підлягає задоволенню позовна вимога позивачки щодо зобов'язання відповідачів виконати свої посадові обов'язки щодо забезпечення виконання судових рішень від 30.12.2008 у справі № 2а-1041/08, від 08.12.2015 у справі № 11461/14, Рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року щодо ОСОБА_1, справа № 23057/09 Donets v. Ukraine Joined to application №25663/02 - Yavorenko v. Ukraine, встановити порушення трудового законодавства щодо ОСОБА_1, скласти і надати відповідні акти по виявлених порушеннях, вжити заходи до порушників з поданням щодо порушників в правоохоронні органи і в суд, оскільки не підлягають дослідженню у межах цієї справи правомірність виконання посадових обов'язків, оскільки відповідачами у цій справі є конкретні юридичні особи, а категорія посадових обов'язків може розглядатись лише стосовно конкретних осіб - працівників. Крім цього, щодо зобов'язання встановити порушення трудового законодавства трудового законодавства щодо ОСОБА_1, скласти і надати відповідні акти по виявлених порушеннях, вжити заходи до порушників з поданням щодо порушників в правоохоронні органи і в суд, така позовна вимога також не може бути задоволена судом оскільки передбачає визначення судом конкретної поведінки яку слід дотримати відповідачам, що є втручанням у дискрецію відповідного суб'єкта владних повноважень.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Суд зауважує, що випадку зобов'язання відповідачів встановити порушення трудового законодавства, суд не дозволяє відповідачам вчинити інші ніж передбачені дії, наприклад за відсутності порушень трудового законодавства чи відсутності підстав для звернення до правоохоронних органів чи до суду із відповідних питань.

Оцінюючи доводи позивача щодо постановлення окремої ухвали, суд враховує, що відповідно до частин 1, 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним субєктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Водночас, винесення окремої ухвали є правом суду, а не його обов'язком.

Враховуючи встановлені обставини та характер спірних правовідносин, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. з відповідачів солідарно, суд зазначає.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Питанням практики застосування положень щодо відшкодування моральної шкоди присвячена Постанова Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, згідно з п. 4 якої позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Пунктом 5 цієї Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Рішенням суду від 30.12.2008 позивачку поновлено на посаді заступника голови з соціально економічних питань з 26.04.2005 року та зобов'язано Винниківську міську раду здійснити відповідні записи у трудовій книжці позивача, однак виконання вказаного рішення відбувається більше ніж 7 років, що є порушенням розумних строків виконання судових рішень, та не могло не супроводжуватися моральними стражданнями позивача, втратою нормальних життєвих зв'язків, додатковими зусиллями спрямованими на організацію свого життя, втратою здоров'я. За таких обставин, у зв'язку з тривалим невиконанням судового рішення, однак з встановленням бездіяльності лише одним із відповідачів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення на користь позивачки 2000,00 грн. (п'ять тисяч гривень) за рахунок відповідача 2, бездіяльність якого і встановлено в ході судового розгляду, оскільки саме він зобов'язаний вжити всіх необхідних заходів для своєчасного та повного виконання судового рішення.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору та не сплачувала його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо невиконання судових рішень: Постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2008 у справі № 2а-1041/08, Постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 у справі № 11461/14 та рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

3. Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

4. У задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити

5. Судові витрати розподілу не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.04.2019.

Суддя Качур Р.П.