Справа № 520/33/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р.Справа № 520/33/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.02.19 року по справі № 520/33/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач), звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті ( далі - Укртрансбезпека, відповідач), в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 013734 від 24.04.2018 р. та стягнути з відповідача суму сплаченого штрафу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУНОМЕР_2) до Державної служби України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 01135, ) про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення суми - відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам , підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним і необґрунтованим, та таким ще прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та є власником транспортного засобу RENAULT PREMIUM 440.19, державний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

16.03.2018 року контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, на підставі наказу Укртрансбезпеки № 234 від 07.03.2018, яким затверджено Графік проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті у період з 12.03.2018 року по 18.03.2018 року та відповідно до направлення на перевірку № 011090 від 13.03.2018 р., на 86 км а/д М-06 «Київ - Чоп» проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів.

В ході проведеної перевірки водієм транспортного засобу ОСОБА_4 надано посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, зокрема, свідоцтво про реєстрацію сідлового тягача марки RENAULT PREMIUM 440.19, державний номер НОМЕР_1, НОМЕР_3 (а.с. 25-26).

За результатами вказаної рейдової перевірки складено акт від 16.03.2018 р. № 036759, в якому зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з внутрішніх вантажних перевезень небезпечного вантажу згідно ТТН №3112 від 15.03.2018 р. без проходження медичного огляду, через що порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», - перевезення без індивідуальної контрольної картки водія, без протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено наказ МТЗУ №340 від 07.06.2010 р., без інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті начальником Управління Укртрансбезпеки у Харківській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.04.2018 р. №013734, якою застосовано до позивача штраф у розмірі 1700,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішенням, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що винесена відповідачем постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 013734 від 24.04.2018 р., є правомірною та обґрунтованою, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт".

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. № 1567.

Відповідно до ст. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з ст. 5, 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 013734 від 24.04.2018 р. та стягнення з відповідача суму сплаченого штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 15 Порядку № 1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У відповідності до п. 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 24.06.2010 N 385, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 р. за N 946/18241(далі за текстом - Інструкція № 385), у цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні: адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам'яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР (994_016), - "калібрування"; картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР (994_016); технічне обслуговування тахографа - технічні операції з приведення тахографа у робочий стан відповідно до інструкції його виробника, які включають активацію, зчитування даних цифрового тахографа, періодичні перевірки, ремонт, заміну тахографа або пов'язаного з ним устаткування, адаптацію тахографа до транспортного засобу

Згідно з п.п. 2.4-2.8 Інструкції № 385, транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Відповідно до п.3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР , або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень. Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є: визначення основних правових та організаційних основ державного регулювання у сфері перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом; установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки; визначення системи державного контролю, прав, обов'язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.

Згідно з ч.8 ст.2 Закону України «Про автомобільний транспорт» водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов'язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов'язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов'язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 № 385 (надалі - Інструкція № 385).

Так, відповідно до п.2.5 Інструкції № 385, повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".

Згідно п.2.6 Інструкції № 385, ПСТ виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

Відповідно до п. 3.5 Інструкції № 385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Згідно з п.3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов'язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Згідно з п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 07.06.2010 N 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 р. за N 811/18106 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Як вбачається з матеріалів справи, що з огляду на те, що водій не надав під час проведення рейдової перевірки: індивідуальну контрольну книгу, яка має вестися водієм у випадку, якщо транспортний засіб не обладнаним тахографом або протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, доказів проходження медичного огляду водієм, а також письмових інструкцій на випадок аварії або надзвичайної ситуації відповідачем було складено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 013734 від 24.04.2018 р..

У відповідності до п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 р., справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що 06.04.18 року відповідно до Списку згрупованих поштових відправлень № 4436 позивачу, на адресу, за якою позивач зареєстрований як суб'єкт господарювання, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення акт № 036759 від 16.03.2018 та викликано її на 24.04.2018. Повідомлення було повернуто на адресу Управління Укртрансбезпеки у Харківській області з зазначенням причини невручення поштового відправлення "за закінченням строку зберігання".

Доказів щодо неможливості отримання ним повідомлення про час і місце розгляду справи позивачем не надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

У відповідності до п. 27 Порядку № 1567, у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивачу було направлено постанову від 24.04.2018 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн., що підтверджується Списоком згрупованих поштових відправлень № 1304 від 26.04.2018 р.. Однак конверт з постановою повернуто на адресу Управління Укртрансбезпеки у Харківській області з зазначенням причини невручення поштового відправлення "за закінченням строку зберігання".

Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем дотримано процедуру виклику та розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Стосовно посилань ФОП ОСОБА_3 на той факт, що до неї взагалі неправомірно застосовано штрафні санкції, оскільки вона є лише власником транспортного засобу, а не водієм, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM 440.19 реєстраційний номер НОМЕР_1 є позивач - ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію спеціалізованого вантажного сідлового тягача RENAULT PREMIUM 440.19 реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_3.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представник зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Таким чином, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов'язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов'язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підстава використовується транспортний засіб (договір оренди або тимчасове реєстраційний талон).

Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень сторін, 01.03.2018 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ТОВ "Укрінформтрейд" укладено договір оренди автомобіля. Однак будь-яких інших документів, що підтверджують реальне виконання вказаного договору, а саме: платіжні документи, що підтверджують факт внесення орендної плати за користування цим засобом та інші, надано не було. Крім того, ніяких відомостей про знаходження транспортного засобу в тимчасовому користуванні у третіх осіб під час проведення перевірки водієм не зазначалось.

У відповдіності до ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" такий вид господарської діяльності як перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом підлягає обов'язковому ліцензуванню.

Відповідно до Переліку органів ліцензування, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609, органом ліцензування за видом господарської діяльності "перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом" є саме Укртрансбезпека.

Згідно з п. 16. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1001 (далі - Ліцензійні умови) Ліцензіат зобов'язаний, окрім іншого, повідомляти у письмовій або електронній (із застосуванням цифрового підпису) формі органу ліцензування про всі зміни даних (у тому числі розширення, звуження), зазначених у документах, що додавалися до заяви на отримання ліцензії, протягом не пізніше ніж одного місяця з дня настання таких змін.

До такої інформації відповідно до п. 7 Ліцензійних умов, з поміж іншого, відноситься відомості про власні, орендовані, надані ліцензіату в кредит або лізинг транспортні засоби та завірені заявником копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та тимчасових реєстраційних талонів, якщо передбачено їх оформлення.

Згідно даних реєстру ліцензіатів ТОВ "Укрінформтрейд" має чинну ліцензію на такий вид діяльності, як внутрішні перевезення небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами.

Відповідно до відомостей реєстру ліцензіатів щодо транспортних засобів, які використовуються ТОВ "Укрінформтрейд", серед транспортних засобів орендаря відсутні: тягач марки RENAULT PREMIUM 440.19, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Правовідносини щодо найму транспортного засобу регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом нікчемний правочин. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 220 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

При цьому, доказів нотаріального посвідчення або рішення суду на підтвердження укладення зазначеного договору оренди транспортного засобу позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку. що тягач марки RENAULT PREMIUM 440.19, реєстраційний номер НОМЕР_1 не вибував з володіння позивача. Тому, договору оренди від 01.03.2018 року не приймається в якості належного доказу передачі вищезазначеного транспортного засобу позивачем в тимчасове платне користування третьої особи.

Інших доказів знаходження вищезазначеного транспортного засобу в тимчасовому платному користуванні третьої особи або доказів неправомірності застосування відповідачем штрафних санкцій позивачем не надано.

Отже, колегія суддів вважає, що твердження позивача про те, що відповідач не мав права застосовувати до нього штрафні санкції, оскільки він не є автомобільним перевізником вантажу є безпідставними, та вважає, що відповідачем правомірно та обґрунтовано застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф за оскаржуваною постановою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу № 013734 від 24.04.2018 року винесена Укртрансбезпекою, є правомірною та обґрунтованою.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми сплаченого позивачем штрафу, колегія суддів зазначає.

Оскільки зазначена вимога є похідною від вимоги про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 013734 від 24.04.2018 року, тому підстав для її задоволення не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року по справі № 520/33/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 18.04.2019 року