Справа № 200/4784/19-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 р. Справа№200/4784/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді головуючого Хохленкова О.В. за участю секретаря судового засідання Проніна Д.С.,

за участю:

позивача: не зявилася

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 56260607 від 14.03.2019 року, про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 17152,98 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 від 14.03.2019 року, про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 від 14.03.2019 року, про визнання протиправною та скасування постанови від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення виконавчого збору у сумі 17152,98 грн., про визнання протиправною та скасування постанови від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 250,00 грн., зобовязати відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 56260607 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», зобовязати відповідача скасувати всі заходи примусового виконання рішення, які були прийняті по виконавчому провадженню ВП № 56260607 та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 як боржника.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 11травня 2017 року вона звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасуванню наказу Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № 706 від 11.07.2016 року «Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1» визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 31.08.2016 року № 2, № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та рішень про застосування штрафних санкцій від 31.08.2016 року № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 та вимогу про сплату боргу № НОМЕР_5 на загальну суму 244 519 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2017 року по справі № 805/1941/17-а позов був задоволений частково, були визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення рішення від 31.08.2016 року № 2, № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та рішень про застосування штрафних санкцій від 31.08.2016 року № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 та вимогу про сплату боргу № НОМЕР_5 на загальну суму 244 519 грн.

Донецький апеляційний адміністративний суд, розглянувши апеляційну скаргу ГУ ДФС у Донецькій області своєю постановою від 29.01.2018 року задовольнив її та скасував постанову суду першої інстанції.

Оскільки відповідно до процесуального закону постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, то 29.01.2018 року постанова Донецького апеляційного адміністративного суду вступила в законну силу.

В березні, травні та червні 2018 року позивачка отримала від ГУ ДФС у Донецькій області податкову вимогу від 15.03.2018 року № 63121-45 на суму 72989,51 грн. та вимогу про сплату боргу № Ф-3058-17 від 15.03.2018 року на суму 171529,80 грн., яка відповідно до Закону є виконавчим документом.

Відповідачем на підставі вищевказаних документів 26.04.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП №56260607 та відомості про ОСОБА_1 як про боржника внесені до Єдиного реєстру боржників. Також, по виконавчому провадженню ВП № 56260607 було винесено постанову від 19.06.2018 року про звернення стягнення на 20% отримуваної позивачкою пенсії.

24.01.2019 року постановою Верховного Суду було скасовано постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.01.2018 року та залишена в сили постанова Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2017 року.

06.03.2019 року ГУ ДФС спрямував позивачці листа № 19621/10/05-9945-22 в якому було зазначено, що податкова вимога № 63121-45 від 15.03.2018 року відкликана 01.03.2019 року та що до Покровського міськрайонного ВДВС направлено повідомлення про відкликання вимоги про сплату боргу з єдиного внеску від 15.03.2018 року № Ф-3058-17-У на суму 171529,80 грн.

Незважаючи на всі вказані обставини, відповідач спрямував позивачці наступні постанови:

постанову про закінчення виконавчого провадження № 56260607 від 14.03.2019 року на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»;

постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 17152,98 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 від 14.03.2019 року;

постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 від 14.03.2019 року;

постанову від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення виконавчого збору у сумі 17152,98 грн.;

постанову від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 250,00 грн.,

Вважає дії відповідача повязані з прийняттям вищезазначених постанов, протиправними та просить скасувати ці постанови та зобовязати відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 56260607 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», зобовязати скасувати всі заходи примусового виконання рішення, які були прийняті по виконавчому провадженню ВП № 56260607 та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 як боржника.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить відмовити позивачці у позові, тому що на його адресу 05.03.2019 року надійшло повідомлення ГУ ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № 3 від 04.03.2019 року і саме тому ним була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» та надалі всі постанови (про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат на виконавче провадження) були ним прийняті відповідно до закону.

Також, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Позивачка надала до суду клопотання про проведення судового засідання без її участі та прийняття рішення на розсуд суду про зупинення або відкладення судового засідання.

У звязку з чим суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Статтею 205 КАС України встановлені наслідки неявки в судове засідання учасників справи. Частиною 2 ст.205 КАС України передбачене право суду на відкладення справи, але це відкладення можливе лише в межах встановленого цим Кодексом строку на розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо його особиста участь буде визнана судом обовязковою, - до одужання.

Оскільки суд не визнавав особисту участь позивачці у справі обовязковою, то не може зупиняти провадження у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Щодо строків звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст.287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод та інтересів.

З наданого позивачкою конверта вбачається що лист з оскаржуваними постановами відповідач відправив 15.03.2019 року. Трек номер відправлення 274 (а.с.47),

Згідно з інформацією про рух поштового відправлення, воно було вручено особисто позивачці 19.03.2019 року.

З позовною заявою позивачка звернулася 29.03.2019, про що свідчить відбиток на конверті (а.с.38).

Тому, суд вважає що строк звернення до суду позивачкою не пропущений і тому його не треба поновляти.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2017 року по справі № 805/1941/17-а позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Покровської обєднаної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області був задоволений частково, були визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення рішення від 31.08.2016 року № 2, № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та рішень про застосування штрафних санкцій від 31.08.2016 року № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 та вимогу про сплату боргу № НОМЕР_5 на загальну суму 244 519 грн. (а.с.21-24).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.01.2018 року постанова Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2017 року по справі № 805/1941/17-а була скасована та у задоволені позову ОСОБА_1 до Покровської обєднаної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області було відмовлено (а.с.25-29).

15.03.2018 року ГУ ДФС у Донецькій області повідомив ОСОБА_1 податковою вимогою № 63121-45 про суму податкового боргу платника податків у загальній сумі 72989,51 грн. (а.с.17).

15.03.2018 року ГУ ДФС у Донецькій області спрямував ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу № Ф-3058-17 про суму податкового боргу платника податків у загальній сумі 171529,80 грн. (а.с.17 об).

Постановою Верховного Суду від 24.01.2019 року було скасовано постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.01.2018 року та залишена в сили постанова Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2017 року по справі №805/1941/17-а (а.с.30-34).

Відповідно до ч.1 ст.359 КАС України, постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Листом від 06.03.2019 року ГУ ДФС № 19621/10/05-9945-22 повідомив позивачку про те, що податкова вимога № 63121-45 від 15.03.2018 року відкликана 01.03.2019 року та що до Покровського міськрайонного ВДВС направлено повідомлення про відкликання вимоги про сплату боргу з єдиного внеску від 15.03.2018 року № Ф-3058-17-У на суму 171529,80 грн. (а.с.35.).

В цьому повідомленні вказано, що на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів 01.03.2019 заборгованість з ЄВ скасовано у сумі недоїмки 113559,85 грн. та штрафу 57969,95 грн. (а.с.35).

14.03.2019 року Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецький області прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження № 56260607 на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.12).

14.03.2019 року Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецький області прийняв постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 17152,98 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 (а.с.13).

14.03.2019 року Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецький області прийняв постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 (а.с.14)

14.03.2019 року Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецький області прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення виконавчого збору у сумі 17152,98 грн. (а.с.15)

14.03.2019 року Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецький області прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 250,00 грн.(а.с.16).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Щодо першої позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 14.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 56260607 на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Листом від 06.03.2019 року ГУ ДФС № 19621/10/05-9945-22 повідомив про те, що спрямував до Покровського міськрайонного ВДВС повідомлення про відкликання вимоги про сплату боргу з єдиного внеску від 15.03.2018 року № Ф-3058-17-У на суму 171529,80 грн. (а.с.35об.)

Повідомлення про відкликання вимоги про сплату боргу з єдиного внеску від 15.03.2018 року № Ф-3058-17-У на суму 171529,80 грн. було відправлено відповідачу та в цьому повідомленні вказано, що на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів 01.03.2019 заборгованість з ЄВ скасовано у сумі недоїмки 113559,85 грн. та штрафу 57969,95 грн. (а.с.35).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закриттю у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Натомість відповідач прийняв постанову від 14.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 56260607 на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.12об.)

Пунктом 9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено закриття виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Ця підстава (п.9 ч.1 ст.39 закону) для закриття виконавчого провадження в даному випадку неприпустима, оскільки зі сторони боржника не було фактичного виконання рішення, а стягувач відкликав виконавчий документ.

Тому, в цій частини позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова від 14.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 56260607 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає скасуванню як протиправна.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 17152,98 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 від 14.03.2019 року.

Ця вимога є похідною від першої вимоги.

Якщо суд скасовує постанову від 14.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 56260607, прийняту на підставі п.9 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має діяти відповідно до вимог Закону і, оскільки виконавчий документ відкликаний стягувачем, прийняти постанову на підставі п.5 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.7 ч.5 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у звязку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Тому, в цій частини позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова від 14.03.2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 17152,98 грн. у виконавчому провадженні № 56260607, підлягає скасуванню як протиправна.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 14.03.2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00 грн. у виконавчому провадженні № 56260607.

Ця вимога також є похідною від першої вимоги.

Відповідно до ч.4 ст.42 ЗУ «Про виконавче провадження», на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

В даному випадку не відбувалося розподілу стягнутих з боржника грошових сум, так як фактично з боржника нічого не було стягнуто, тому що стягувачем був відкликаний виконавчий документ. А раз не було розподілу фактично стягнутих з боржника грошових сум, то і постанова не може виноситися.

Тому, в цій частини позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова від 14.03.2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 250 грн. у виконавчому провадженні № 56260607, підлягає скасуванню як протиправна.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № 58626510 від 14.03.2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 17152,98 грн. та стягнення витрат на виконавче провадження в сумі 250 грн., то ці вимоги теж є похідними від першої вимоги.

Якщо суд скасовує постанову від 14.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 56260607, прийняту на підставі п.9 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має діяти відповідно до вимог Закону і, оскільки виконавчий документ відкликаний стягувачем, прийняти постанову на підставі п.5 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та правових висновків суду.

В даному випадку, після закінчення виконавчого провадження на підставі відкликання стягувачем виконавчого документа, ніяких дій по стягненню з боржника як виконавчого збору так і витрат на виконавче провадження, державний виконавець не має проводити, так як це не передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Тому, в цій частини позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 17152,98 грн. та постанова від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення витрат на виконавче провадження в сумі 250 грн., підлягають скасуванню як протиправні.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження № 56260607 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Якщо суд скасовує постанову від 14.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 56260607, прийняту на підставі п.9 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має діяти відповідно до вимог Закону і, оскільки виконавчий документ відкликаний стягувачем, прийняти постанову на підставі п.5 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та правових висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Таким чином, повноваження державного виконавця щодо винесення постанови про закриття виконавчого провадження, закріплені в Законі, є його дискреційними повноваженнями і суд не має втручатися в управлінську діяльність державного органа та підміняти його.

Отже, в цій частини позовних вимог слід відмовити.

Щодо позовних вимог зобовязати відповідача скасувати всі заходи примусового виконання рішення, які були прийняті по виконавчому провадженню ВП № 56260607 та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 як боржника, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Таким чином, повноваження державного виконавця щодо його дій у разі закінчення виконавчого провадження, то вони закріплені в Законі, є його дискреційними повноваженнями. Суд не має втручатися в управлінську діяльність державного органа та підміняти його.

Отже, в цій частини позовних вимог теж слід відмовити.

З огляду на наведене, суд не приймає доводів відповідача, про те що на його адресу надійшло повідомлення про сплату боргу (недоїмки) № 3 від 04.03.2019 року і тому всі його подальші дії були скеровані за наслідками закінчення виконавчого провадження на підставі фактичного виконання судового рішення. Але як зясовано судом, це повідомлення тільки має назву «про сплату боргу (недоїмки)». Але в самому повідомленні вказано, що на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів 01.03.2019 заборгованість з ЄВ скасовано у сумі недоїмки 113559,85 грн. та штрафу 57969,95 грн.

Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 56260607 від 14.03.2019 року, постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 17152,98 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 від 14.03.2019 року, постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 від 14.03.2019 року, постанова від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення виконавчого збору у сумі 17152,98 грн., постанова від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 250,00 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

У позовних вимогах про зобовязання відповідача прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження № 56260607 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та скасувати всі заходи примусового виконання рішення, які були прийняті по виконавчому провадженню ВП № 56260607 та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 як боржника, слід відмовити на підставах вказаних вище.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини пятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість предявленого позову та його задоволення частково

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

В позовній заяви заявлені дві групи вимог. Перша про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця, друга про зобовязання вчинити певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за обидві вимоги. Перша - у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 28.03.2019 року та друга - судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 28.03.2019 року (а.с.3)

Частиною 3 ст. 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача частково, а саме задовольнив позов в частині визнання протиправними та скасування постанов та відмовив у задоволенні позову щодо зобовязання вчинення певних дій, у суду наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 241-246, 250-251, 287, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 56260607 від 14.03.2019 року, про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 17152,98 грн., у виконавчому провадженні № 56260607 від 14.03.2019 року, про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 від 14.03.2019 року, про визнання протиправною та скасування постанови від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення виконавчого збору у сумі 17152,98 грн., про визнання протиправною та скасування постанови від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 250,00 грн., зобовязати відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 56260607 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», зобовязати скасувати всі заходи примусового виконання рішення, які були прийняті по виконавчому провадженню ВП № 56260607 та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 як боржника, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 56260607 від 14.03.2019 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 17152,98 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 від 14.03.2019 року

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 250,00 грн. у виконавчому провадженні № 56260607 від 14.03.2019 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення виконавчого збору у сумі 17152,98 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 14.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58626510 про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 250,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Повний текст рішення складено 17.04.2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хохленков О.В.