Справа № 815/1083/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1083/18

Категорія: 7 Головуючий в І інстанції: Балан Я.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 19.06.2018 р.

Місце ухвалення: м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача -ОСОБА_1
судді -ОСОБА_2
судді -ОСОБА_3
за участю: секретаря Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕДР» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕДР» до Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті про визнання протиправним та скасування акту, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «КЕДР» звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просило визнати протиправним та скасувати акт №1 припинення або тимчасової заборони перевезення (переміщення) підконтрольних вантажів Прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини №3 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті щодо припинення перевезення (переміщення) вантажу 22 тони вовни овечої немитої, несортованої, прибувшого з Румунії код УКТЗЕД:5101, який супроводжується Ветеринарним сертифікатом №RO-SL-004412 від 16.01.2018р., на підставі транспортної накладної CMR №0056424 від 16.01.2018р., відправник S.C.TOTAL TDC-SRL, отримувач ТОВ «КЕДР», та повернення її відправнику.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуваний акт виданий без належної правової підстави та суперечить положенням чинного законодавства.

Позивач посилався на те, що вантаж (вовна овеча), придбаний товариством в Румунії у контрагента S.C.TOTAL TDC-SRL був пред'явлений для проходження ветеринарно-санітарного контролю та митного оформлення, однак, згідно акту №1 складеного інспектором Прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини №3 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті перевезення (переміщення) вказаного вантажу було незаконно припинено. Позивач вказує на те, що ним було надано посадовій особі відповідача всі необхідні документи, в тому числі, і міжнародний ветеринарний сертифікат, в якому наявна інформація про проведення всіх відповідних досліджень, що підлягають повідомленню, згідно з вимогами МЕБ для даного виду вантажу та офіційний лікар країни відправника засвідчив, що дана необроблена вовна отримана від здорових тварин, вирощених на території країни експортера, із господарств, офіційно вільних від заразних хвороб тварин і виготовлена на переробних підприємствах, що мають дозвіл компетентного органу країни експортера на експорт і перебувають під його постійним контролем.

Позивач також вважає безпідставним посилання в акті на рішення Головного державного інспектора ветеринарної медицини № 602-113-18/3458 від 16.08.2017 року, з огляду на те, що вовна овеча не підпадає під категорію обмежень, встановлених цим рішенням, оскільки вівці не є переносниками африканської чуми свиней та не сприятливі до неї.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач затримав процедуру розмитнення вантажу, самоусунувся від прийняття рішення щодо проведення перевірки вантажу, проведення ветеринарно-санітарної експертизи та видачі ветеринарного сертифікату. Позивач зазначає, що складений акт не регламентує подальших дій, які потрібно проводити з вантажем, чим завдає матеріальної шкоди отримувачу вантажу у вигляді витрат на простій автомобільного транспорту та витрат на зберігання продукції на митному складі.

З огляду на зазначене, товариство просило визнати протиправним та скасувати оскаржуваний акт.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «КЕДР» подало апеляційну скаргу, в якій апелянт посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції помилково посилався на рішення Головного державного інспектора ветеринарної медицини № 602-113-18/3458 від 16.08.2017 року, оскільки воно розповсюджується на обмежений вид продукції, однак вівці та сировина з них не відносяться до сприятливих АЧС тварин. Також апелянт вважає помилковим застосування судом п. 30.2 Ветеринарних вимог щодо імпорту в Україні об'єктів державного ветеринарного-санітарного контролю та нагляду, що затверджені наказом Державного департаменту ветеринарної медицини № 71 від 14.062004 року, оскільки зазначені положення не стосуються вантажу вовни.

Апелянт вважає неналежними та недопустимими доказами документи щодо проведення Одеською регіональною службою державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті службового розслідування фактів здійснення митного оформлення товару «вовни овечої немитої» виробництва підприємства Румунії, що надійшла а адресу ТОВ «Кедр», за результатами якого було притягнуто посадових осіб до відповідальності у вигляді догани, з огляду на те, що вказані документи не стосуються справи.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що в акті незафіксовано фактів невідповідності вантажу вимогам чинного законодавства України чи порушення правил оформлення документів, які згідно п. 9 Положення про порядок пропуску вантажів, підконтрольних службі державної ветеринарної медицини, через державний кордон України, а тому висновок відповідача про повернення вантажу є протиправним.

Крім того, апелянт зазначив, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено прийняття акту припинення або тимчасової заборони перевезення (переміщення) підконтрольних вантажів.

З огляду на зазначене, товариство з обмеженою відповідальністю «КЕДР» просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.01.2016 року між ТОВ «КЕДР» та підприємством Румунії S.C.TOTAL TDC-SRL було укладено договір поставки 22 тон вовни овечої немитої, несортованої, країна походження Румунія, код УКТЗЕД:5101.

Під час проходження державного кордону вантажем, 18.01.2018р. державним інспектором ветеринарної медицини Прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини №3 Одеської обласної регіональної служби ОСОБА_4 був проведений ветеринарно-санітарний контроль вказаного вантажу, що належить ТОВ «КЕДР».

За результатами проведеного контролю, державним інспектором був складений акт №1 припинення або тимчасової заборони перевезення (переміщення) підконтрольних вантажів Прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини №3 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті щодо припинення перевезення (переміщення) вантажу 22 тони вовни овечої немитої, несортованої, прибувшого з Румунії код УКТЗЕД:5101 та повернення її відправнику (а.с.10-11).

Не погоджуючись з вказаним актом, позивач оскаржив його до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про ветеринарну медицину» державний ветеринарно-санітарний контроль та нагляд на державному кордоні України та транспорті здійснюється регіональними службами державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні України та транспорті, їх структурними підрозділами (пунктами).

Державний ветеринарно-санітарний контроль та нагляд на державному кордоні України та транспорті є обов'язковим у разі ввезення на митну територію України (у тому числі з метою транзиту), вивезення за межі митної території України об'єктів державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду всіма видами транспорту.

Державний ветеринарно-санітарний контроль та нагляд на державному кордоні України та транспорті здійснюють державні інспектори ветеринарної медицини з оформленням відповідних документів.

Відповідно до п. 1 Положення про Одеську регіональну службу державного ветеринарного-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, затвердженого Наказом Держпродспоживслужби №54 від 26.01.2017р., Одеська регіональна служба є державним органом ветеринарної медицини, що здійснює державний ветеринарно-санітарний контроль та нагляд на відповідній території.

Пунктом 8 вказаного Положення визначено, що Одеська регіональна служба реалізує свої повноваження безпосередньо та через свої структурні підрозділи прикордонні інспекційні пункти (пости) ветеринарної медицини, за якими закріплено зони обслуговування.

Статтею 20 Закону України «Про ветеринарну медицину» визначено цілі ветеринарно-санітарних заходів. Так, Департамент спільно з іншими органами державного управління в галузі ветеринарної медицини здійснює належні та необхідні ветеринарно-санітарні заходи з метою: а) захисту життя або здоров'я тварин від ризиків, що виникають у результаті занесення, укорінення чи поширення хвороб тварин, організмів, що переносять хвороби, а також хвороботворних організмів; в) захисту життя або здоров'я людини від ризиків, що виникають у результаті хвороб, які переносяться тваринами або продукцією, що виробляється з них.

При цьому, Положенням про пункт державного ветеринарного контролю на державному кордоні та транспорті, затвердженим наказами Міністерства агропромислового комплексу України, Державним департаментом ветеринарної медицини від 19.07.1999 року № 18 встановлено, що основними завданнями пункту держветконтролю є: - запобігання занесенню на територію України з територій інших держав особливо небезпечних хвороб, спільних для тварин і людей; - здійснення державного ветеринарного контролю за дотриманням ветеринарних вимог під час міжнародних і внутрідержавних перевезень усіх видів тварин, продуктів тваринного походження, сировини тваринного походження: (шкір, вовни, волосу, хутра, пуху, пір'я тощо), кормів, ветеринарних препаратів, біологічних, мікробних, вірусних культур та грибів, предметів колекціонування тваринного походження, засобів ветеринарної медицини, а також предметів і матеріалів, які можуть бути носіями будників інфекційних захворювань тварин, та інших вантажів, підконтрольних службі державної ветеринарної медицини (далі - підконтрольні вантажі), затверджених Державним департаментом ветеринарної медицини; - контроль за дотриманням юридичними та фізичними особами ветеринарно-санітарних вимог при імпорті, експорті та транзиті підконтрольних вантажів через територію України.

В ході розгляду справи встановлено, що за наслідками проведеної державними інспекторами ветеринарної медицини ПІПВМ № 3 перевірки дотримання вимог чинного законодавства України щодо вантажу - вовни овечої немитої у кількості 22 тони, яка належить ТОВ «Кедр», виявлено порушення товариством п.п. 1 п.1 ст. 85 Закону України «Про ветеринарну медицину», п.2 наказу Головного державного інспектора ветеринарної медицини України №49 від 27.12.1999 року «Про затвердження Порядку пропуску вантажів, підконтрольних Службі ветеринарної медицини, через державний кордон України», рішення Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 16.08.2017 року № 603-113-18/3458, п. 30 Ветеринарних вимог щодо імпорту в Україну об'єктів державного санітарного контролю та нагляду, що затверджені наказом Державного Департаменту ветеринарної медицини №71 від 14.06.2004р.

Статтею 85 Закону України «Про ветеринарну медицину» встановлено вимоги до вантажів товарів, що ввозяться на територію України або переміщуються транзитом.

Так, згідно ч. 1 зазначеної статті вантажі з товарами, що ввозяться на територію України, повинні: 1) бути вільними від хвороб, що підлягають повідомленню, згідно з вимогами МЕБ; 2) супроводжуватися оригіналами міжнародних ветеринарних сертифікатів, підписаних державним інспектором ветеринарної медицини країни походження, як це передбачається відповідними ветеринарно-санітарними заходами.

У листі Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 16.08.2017 року№ 602-113-18/3458 повідомлено, про те, що згідно з офіційним повідомленням Всесвітньої організації охорони здоров'я тварин (МЕБ) на території жудцю Сату-Маре Румунії зареєстровано захворювання на африканську чуму свиней (АЧС).

Керуючись рекомендаціями, викладеними у розділі 15.1 Кодексу здоров'я наземних тварин МЕБ (у редакції 2016 року), з урахуванням вищезазначеного, забороняється ввезення з Румунії в Україну сприйнятливих до АЧС тварин, продукції та сировини з них, репродуктивного матеріалу від них та кормів.

Також зазначено, що ввезення з цієї країни інших вантажів, підконтрольних Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, необхідно здійснювати відповідно до Ветеринарних вимог щодо імпорту в Україну об'єктів державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду.

Порядком пропуску вантажів, підконтрольних службі державної ветеринарної медицини, через державний кордон України, затвердженого наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 27.12.1999 року № 49 встановлено, що увезення, вивезення чи транзит через територію України тварин, продуктів і сировини тваринного походження та інших вантажів, в'їзд транспортних засобів, що підлягають обов'язковому ветеринарному контролю, дозволяються за наявності документів, передбачених міждержавними угодами (ветеринарних свідоцтв, сертифікатів), та в разі додержання ветеринарних вимог з урахуванням епізоотичного стану країн-експортерів.

При цьому, п. 2 вказаного Порядку визначено, що пропуск через митний кордон України вантажів, підконтрольних службі державної ветеринарної медицини, дозволяється тільки з країн, благополучних в епізоотичному відношенні, за наявності оригіналу ветеринарного сертифіката країни походження з обов'язковим зазначенням конкретного одержувача та при виконанні ветеринарних вимог щодо імпорту в Україну вантажів, підконтрольних службі державної ветеринарної медицини, після проходження обов'язкового ветеринарного контролю.

Підпунктом 30.1 пункту 30 Ветеринарних вимог щодо імпорту в Україну об'єктів державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду, затверджених наказом Державного Департаменту ветеринарної медицини №71 від 14.06.2004р. (далі - Ветеринарні вимоги) встановлено, що до ввезення в Україну допускаються шкіряна, рогокопитна, кишкова, хутрова, овчинно-хутрова і смушкова сировина, вовна, козячий пух, щетина, кінський волос, пір'я і пух курей, качок, гусей та інших птахів, а також інша тваринна сировина, отримана від здорових тварин (птахів) вирощених на території країни-експортера із господарств, офіційно вільних від заразних хвороб тварин, і виготовлена на підприємствах, що мають дозвіл центральної державної ветеринарної служби країни-експортера на постачання продукції і перебувають під її постійним контролем.

Відповідно до п.п. 30.2 п.30 Ветеринарних вимог, сировина виходить з господарств і адміністративних територій, вільних від заразних хвороб тварин (птахів), у тому числі:

- губкоподібної енцефалопатії великої рогатої худоби і скрепі овець - відповідно до вимог Міжнародного ветеринарного кодексу Міжнародного епізоотичного бюро;

- африканської чуми свиней, африканської чуми коней, чуми верблюдів і чуми великої рогатої худоби - протягом останніх 3 років на території країни;

- ящуру, віспи овець і кіз - протягом останніх 12 місяців на адміністративній території (штат, провінція, земля, округ і ін.);

- сибірки - протягом останніх 3 місяців у господарстві.

Таким чином, судом встановлено, що умовою ввезення на територію України, зокрема, шкіряної, хутрової, овчинно-хутрової і смушкової сировина, а також вовни, є підтвердження того, що сировина виходить з господарств і адміністративних територій, вільних від заразних хвороб тварин (птахів), у тому числі, африканської чуми свиней, африканської чуми коней, чуми верблюдів і чуми великої рогатої худоби - протягом останніх 3 років на території країни.

Як вбачається з матеріалів справи, під час ввезення на територію України вантажу (вовни овечої), позивач надав для проведення ветеринарного контролю міжнародний сертифікат, виданий компетентною установою країни експортера.

Однак, вказаний документ не містить відомостей щодо того, що господарство і адміністративна територія, з якої походить вказаний вантаж, є вільними від такої заразної хвороби тварин, як африканська чума свиней, африканська чума коней, чума верблюдів і чума великої рогатої худоби - протягом останніх 3 років на території країни.

Зазначене свідчить про недотримання позивачем при переміщенні товару через державний кордон ветеринарних вимог щодо імпорту в Україну вантажів.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що вимоги щодо вантажу - овець, продукції та сировини з них визначені лише абзацами першим та третім п. 30.2 Ветеринарних вимог, а абзац другий, на який послався суд, стосується іншого вантажу - свиней, продукції та сировини з них.

Колегія суддів зазначає, що всі вимоги щодо відсутності хвороб у господарствах і на адміністративних територій, визначених в усіх чотирьої абзацах підпункту 30.2 пункту 30 Ветеринарних вимог стосується імпорту в Україну саме шкіряної, рогокопитної, кишкової, хутрової, овчинно-хутряної і смушкової сировини, вовни і козячого пуху, щетини, кінського волоса, пір'я і пуху курей, качок, гусей та інших птахів, оскільки імпорт саме цих товарів регламентовано пунктом 30 Ветеринарних правил. Підпункт 30.2 є структурною частиною пункту 30 зазначеного нормативно-правового акту, який уточнює і конкретизує викладені в ньому приписи.

Порядком пропуску вантажів, підконтрольних службі державної ветеринарної медицини, через державний кордон України, затвердженого наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 27.12.1999 року № 49 закріплено, що пункт державного ветеринарного контролю має право в установленому порядку припиняти або тимчасово забороняти перевезення (переміщення) вантажів, підконтрольних службі державної ветеринарної медицини, в разі небезпечної епізоотичної ситуації в країні-експортері, встановлення порушень ветеринарних вимог, неправильного оформлення ветеринарних документів, розбіжностей у них чи в разі відсутності таких документів; про це складається відповідний акт у трьох примірниках, які подаються, відповідно, старшим змін прикордонного наряду та митних органів.

Підпунктом 6 пункту 5 Положення про пункт державного ветеринарного контролю на державному кордоні та транспорті, затвердженим наказом Державного департаменту ветеринарної медицини від 19.07.1999 року № 18 закріплено право пункту держветконтролю у встановленому порядку припиняти або тимчасово забороняти перевезення (переміщення) підконтрольних вантажів у разі епізоотичного неблагополуччя країни-експортера, встановлення порушень ветеринарних вимог, неправильного оформлення ветеринарних документів, виявлення у них розбіжностей щодо кількості, якості, маси, упаковки чи в разі відсутності таких документів.

Зазначене свідчить про те, що державний інспектор ветеринарної медицини Прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини №3 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, який здійснював державний ветеринарно-санітарний контроль та нагляд, уповноважений припиняти або тимчасово забороняти перевезення (переміщення) вантажів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 90 Закону України «Про ветеринарну медицину» встановлено, що якщо державний прикордонний інспектор ветеринарної медицини дійде висновку, що міжнародний ветеринарний сертифікат, яким супроводжується вантаж з товарами, є неповним чи підробленим або іншим чином сфальсифікованим, чи дійде висновку, що товари у вантажі не відповідають зазначеним у міжнародному ветеринарному сертифікаті, що супроводжує вантаж, вантаж має бути затриманий на призначеному прикордонному інспекційному посту, про що повідомляється Головному державному інспектору ветеринарної медицини України або його призначеному представнику.

У разі підтвердження факту, що міжнародний ветеринарний сертифікат не є прийнятним, вантаж має бути повернутий у країну відправлення або знищений за рахунок власника товару чи перевізника.

Таким чином, посилання апелянта на те, що товар підлягає поверненню лише у випадках, передбачених п. 9 Положення про порядок пропуску вантажів, підконтрольних службі державної ветеринарної медицини, через державний кордон Украни, зокрема, у разі невідповідності назви вантажу, вказаного в іноземному ветеринарному сертифікаті та санітарному сертифікаті, до фактичної; невідповідності характеристик якості продукції до вказаних, є безпідставними.

З огляду на все вищезазначене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний позивачем акт №1 припинення або тимчасової заборони перевезення (переміщення) підконтрольних вантажів Прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини №3 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті щодо припинення перевезення (переміщення) вантажу 22 тони вовни овечої немитої, несортованої, прибувшого з Румунії код УКТЗЕД:5101, складений відповідачем правомірно, на підставі та у межах повноважень, а тому скасуванню не підлягає.

Що стосується посилань апелянта на те, що суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової ветеринарної експертизи, не дав позивачу можливості довести ті обставини, на які він посилається, слід зазначити наступне:

Згідно ст. 102 КАС України, суд, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні (ст. 108 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що призначення експертизи є правом суду, а не його обов'язком, а тому, відмова у призначенні проведення експертизи не може розцінюватись як порушення судом процесуального права.

При цьому, колегія суддів також зазначає, що предметом розгляду даної справи є правова оцінка правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного акту припинення або тимчасової заборони перевезення (переміщення) підконтрольних вантажів, підставою прийняття якого стало порушення ТОВ «Кедр» ветеринарних вимог при імпорті товару на територію України. Питання чи є вовна овеча немита сировиною з тварин, прийнятних до АЧС, чи є вівці та сировина з них переносниками цієї хвороби, не відноситься до предмету розгляду даної справи.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр» - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 15.04.2019 р.

Суддя - доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька