Справа № 120/36/19-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

11 березня 2019 р. Справа № 120/36/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Крапівницької Н.Л., розглянувши у письмовому провадженні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом

ОСОБА_1 (вул. Молодіжна, 1, с. Кислицьке, Томашпільський район, Вінницька область, 24226, РНОКПП НОМЕР_1)

до Ямільського об'єднаного управління пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Незалежності, 9, м. Ямпіль, Ямпільський район, Вінницька область, 24500, )

про визнання рішення незаконним, зобов'язання зарахувати трудовий стаж,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ямпільського обєднаного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області про визнання рішення незаконним, зобовязання зарахувати трудовий стаж.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку, 07.08.2018 позивач звернулась до відповідача для призначення їй пенсії за віком. Однак, відповідач своїм листом №990/09-42/02-01 від 16.08.2018 відмовив позивачу у зарахуванні її стажу у СВАТ «Юрківське» через відсутність архівної довідки. Не погоджуючись з даними обставинами, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.01.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання вимог ухвали про відкриття провадження від 11.01.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що стаж роботи ОСОБА_1 в СВАТ «Юрківське» з 21.02.1986 по 18.06.2001 року не підтверджений доказами у пенсійній справі, а відтак, відповідач не може зарахувати вказаний період роботи до трудового стажу позивача.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулась до Ямпільського обєднаного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області для призначення їй пенсії за віком, у звязку з досягненням нею пенсійного віку (58 років і 6 місяців).

За нормами ст.26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058) із змінами, внесеними Законом України №2148 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 25 років в період 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Виходячи з наведеного, управління діяло правомірно та відсутні будь-які підстави для задоволення адміністративного позову.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII).

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від12.08.1993 року.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року №58.

Суд також зауважує, що статтею 56 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру і тривалості роботи і тривалості перерв.

Отже, суд звертає увагу, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 62 ЗУ "Про пенсійне забезпечення").

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ( далі - Порядок ).

Відповідно до п. 2 Порядку, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 17 Порядку зазначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Під час дослідження судом матеріалів справи, зокрема відомостей трудової книжки позивача, а саме записів №1 та №2, судом встановлено, що період трудової діяльності ОСОБА_1 у СВАТ «Юрківське» є 21.02.1986 18.06.2001 р., тобто 15 років 3 місяці і 27 днів. Загальний трудовий стаж позивача складає 26 років і 7 місяців, що є достатнім для призначення пенсії.

Суд вважає, що Ямпільське обєднане управління Пенсійного фонду у Вінницькій області рішенням №990/09-42/02-01 від 16.08.2018 з непередбачених законом та не підтверджених документально підстав відмовило позивачу у зарахуванні до загального трудового стажу періоду з 21.02.1986 по 18.06.2001.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ямпільського обєднаного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 сплаченого нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 704,80 грн. згідно квитанції №214 від 26.12.2018.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ямпільського обєднаного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області №990/09-42/02-01 від 16.08.2018 року.

Зобов'язати Ямпільське обєднане управління Пенсійного фонду у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж у СВАТ «Юрківське» з 21.02.1986 по 18.06.2001.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (вул. Молодіжна, 1, с. Кислицьке, Томашпільський район, Вінницька область, 24226, РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні, 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Ямільського об'єднаного управління пенсійного фонду у Вінницькій області ( вул. Незалежності, 9, м. Ямпіль, Ямпільський район, Вінницька область, 24500, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя підпис ОСОБА_2

Копія вірна Суддя

Секретар