Справа № 540/408/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/408/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом'якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом до відповідача, в якому просить:

- відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п.7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування";

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, та яка передбачена п.7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", в розмірі десяти її місячних пенсій, станом на день її призначення.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебуває на обліку в Херсонському відділі ГУ Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком при страховому стажі 42 роки 06 місяців 28 днів. Вказує, що при зверненні, виходячи з пункту 7-1 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058, до ГУ Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, їй було протиправно відмовлено пенсійним органом у її нарахуванні та виплаті з посиланням на те, що період роботи ОСОБА_1 на посаді викладача Дитячої музичної школи № 3 м. Херсона не підлягає зарахуванню до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Вважаючи, що дії та рішення відповідача є неправомірними та суперечать положенням законодавства, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 07.03.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачці строк для усунення її недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою суду від 20.03.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.04.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволені позовних вимог позивачки у повному обсязі, посилаючись на те, що необхідними умовами для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є наявність спеціального стажу роботи та посади, що дає право на призначення пенсії згідно з переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідач зазначив, що за документами пенсійної справи страховий стаж позивача складає 42 роки 06 місяців 28 днів, в тому числі вона працювала викладачем дитячої музичної школи № 3 м. Херсона, у період з 01.09.1984 по 31.05.2018 (33 роки 08 місяців). Згідно статуту, затвердженого рішенням Херсонської міської ради від 23.03.2017 № 557, Дитяча музична школа № 3 м. Херсона безпосередньо підпорядкована управлінню культури Херсонської міської ради та належить до системи позашкільних навчальних закладів, а посада викладача в музичній школі не передбачена згаданим Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993. Оскільки посада викладача в музичній школі (як зазначено у трудовій книжці) не передбачена згаданим Переліком, тому, на думку відповідача, в позивача відсутній необхідний стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років. Відтак, не вбачаються правові підстави для призначення і виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 частинами 1 статті 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Заявами по суті справи є позов та відзив.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Херсонському відділі Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 07.07.2018 та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058.

Позивачка 14.08.2018 звернулася із письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, Херсонська дитяча музична школа № 3 є закладом позашкільної освіти.

28.08.2018 року позивачці відповідачем була надана відповідь про те, що посада викладача в позашкільних навчальних закладах освіти Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, не передбачена.

Згідно із записами в трудовій книжці, позивачка працювала з 01.08.1979 по 31.08.1979 концертмейстером та викладачем класу фортепіано Білозерської дитячої музичної школи; з 01.09.1979 по 21.07.1981 навчалась в Одеському педагогічному інституті; з 26.05.1982 по 01.09.1984 була музикальним керівником ясла-садка № 7 Суворовського району м. Херсона; з 01.09.1984 по 31.05.2018 працювала викладачем по класу фортепіано Херсонської дитячої музичної школи № 3.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Переліком № 909 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1436) встановлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Верховний Суд України у постанові від 25.05.2016 у справі № 419/794/15 висловив позицію, що наявність Доручення № 397/21 (яким дія згаданого Переліку була поширена і на викладачів музичних шкіл) без відповідних змін до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивачки на посаді викладача в позашкільних закладах освіти.

Разом з цим, ОСОБА_2 Верховного Суду 30.01.2019 у своїй постанові по справі № 876/5312/17 дійшла відступних висновків, що Верховний Суд України при ухвалені постанови від 25.05.2016, не врахував та не проаналізував положення Законів № 1060-XII, № 1841-III, Переліків № 963, № 433, які поряд із наведеними нормативно-правовими актами також регулюють правовідносини, що виникають при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України заяв громадян про призначення пенсій за вислугу років.

Так, за приписами ст. 28 Закону № 1060-XII, система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно з ст. 29 Закону № 1060-XII, структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Відповідно до ст. 12 Закону № 1841-III та п. 6 Переліку № 433, до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Статтею 21 Закону № 1841-III передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

ОСОБА_2 Верховного Суду погодилась з твердженнями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що на спірні правовідносини розповсюджується також дія Переліку № 963, який відносить посаду "викладач" до педагогічних посад.

Згідно з п. 3 розд. VIII "Прикінцеві положення" Закону № 1841-III, до приведення законів України, інших нормативно-правових актів у відповідність до цього Закону вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

ОСОБА_2 Верховного Суду наголосила й на тому, що відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.3 ст. 46 Основного Закону).

Конституційний Суд України у п. 3.4 Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у п. 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов'язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов'язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Проте, ОСОБА_2 Верховного суду дійшла висновку, що Верховний Суд України при ухваленні постанови від 25.05.2016 у справі № 419/794/15-а віддав перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України. Водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З огляду на проаналізовані норми законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень ст. 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, ОСОБА_2 Верховного Суду дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

Таким чином, відступаючи від позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 25.05.2016 у справі № 419/794/15-а щодо відсутності у викладачів музичних шкіл, які відносяться до закладів позашкільної освіти, права на отримання пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, ОСОБА_2 Верховного Суду України дійшла висновку, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. ОСОБА_2 Верховного Суду України зазначила, що стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058 передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно до п.2 зазначеного Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Стаття 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-12 визначає окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, серед яких підпунктом "е" визначені працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (із наступними змінами), згідно із яким до спеціального стажу, який дає право на вислугу років, зараховуються періоди роботи в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на посадах учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Також, до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи у позашкільних навчальних закладах на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючих відділами (лабораторіями, кабінетами), художніх керівників, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Судом досліджено, що відповідно до статуту Дитячої музичної школи №3 м. Херсона - школа належить до системи позашкільної освіти і є початковою ланкою спеціальної мистецької освіти. Школа заснована на комунальній формі власності і, відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України "Про освіту", має статус державного навчального закладу, засновником якого є Херсонська міська рада.

Суд зазначає, що на день досягнення пенсійного віку та звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003, ОСОБА_1 мала необхідний страховий стаж задля призначення їй грошової допомоги, в тому числі і за період з 01.09.1984 по день подання позову, як викладач по класу фортепіано Херсонської дитячої музичної школи № 3. Відтак, робота ОСОБА_1 та її страховий стаж дають їй право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Частиною 1 ст. 2 КАС України, зазначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п.7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування";

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, та яка передбачена п.7-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", в розмірі десяти її місячних пенсій, станом на день її призначення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (73000, м. Херсон, с. Антонівка, вул. Спортивна, 36, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6-А, ) суму судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 112010100