Справа № 265/9167/18
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2019-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/9167/18
Провадження №2-а/265/30/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Мельник І.Г., за участю секретаря судового засідання Гусєвої К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника відділу прикордонної служби "Маріуполь" 1-ї категорії (тип Б) ОСОБА_2 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2018 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови №217614 від 24 жовтня 2018, складену начальником відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії (типБ) ОСОБА_2, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 119 гривень. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що згідно оскаржуваної постанови він порушив прикордонний режим в контрольованому прикордонному районі, а саме знаходився на узбережжі Таганрозької затоки Азовського моря в районі човникового кооперативу «Азовсталь» обєкта базування №35 м. Маріуполя Донецької області без документів, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги п.7 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998р. Зазначає, що оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення правопорушення, а також складена з істотними порушеннями діючого законодавства. На підставі переліченого, просить суд скасувати зазначену постанову.

06 листопада 2018 року ухвалою судді відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

11 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у справі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що 22.10.2018 він знаходився на узбережжі Таганрозької затоки Азовського моря в районі човникового кооперативу «Азовсталь-35». До нього підійшли 5 осіб, озброєних автоматами, та почали ставити питання. Він забув, що документи, що посвідчують його особу, знаходяться у нього в кишені та пішов шукати їх у снастях. Після того, як він знайшов документи у своїй кишені та передав озброєним особам, відносно нього склали протокол, який він підписав, злякавшись людей з автоматами, проте не читав його. 24.10.2018 прийшов до відділу прикордонної служби, де отримав постанову. Прочитавши вказану постанову, виявив бажання написати свої пояснення, оскільки був з нею не згодний, але йому в цьому було відмовлено, також було відмовлено у процедурі оскарження. Стверджував також, що йому не було розяснені його права.

Представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав, надав аналогічні пояснення та додав, що протокол був складений відносно позивача на підставі документу, що посвідчує його особу, тобто останній його мав та надав прикордонникам, окрім рапорту, ніяких доказів до нього не додано.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином.

Від т.в.о. начальника Донецького прикордонного загону ОСОБА_4 26 листопада 2018 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбувався в його присутності у приміщенні відділу прикордонної служби у відповідності до вимог ст.ст. 276-280 КУпАП, були встановлені обставини, що помякшують відповідальність, тому прийнято рішення про мінімальне покарання. Постанова була оформлена відповідно до вимог ст. 283 КУпАП та її копія вручена позивачу у встановлені законом строки. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП та Інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративне порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 жовтня 2003 року, № 1217, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2003 року за № 974/8295, є документом, що засвідчує факти неправомірних дій учасників дорожнього руху і є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі.

Статтею 268 КУпАП передбачені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено та доказами по справі підтверджено, що 22 жовтня 2018 року старшим інспектором прикордонної служби групи ДІПС відділу прикордонної служби «Маріуполь» ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 217614 відносно ОСОБА_1. Із зазначеного протоколу вбачається, що останній 22 жовтня 2018 року об 11-10 годині знаходився на узбережжі Таганрозької затоки Азовського моря в районі човникового кооперативу «Азовсталь» обєкта базування №35 м. Маріуполя Донецької області без документів, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги п.7 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998. При цьому, в графі «документи, що посвідчують особу» інспектор вказав пенсійне посвідчення № 17965, видане 01.09.2012 року Орджонікідзевським УПФУ.

На під ставі зазначеного протоколу була складена постанова №217614 від 24 жовтня 2018 року начальником відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії (тип Б) ОСОБА_2, якою позивача ОСОБА_6 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП у вигляді штрафу 119 гривень. Мотивувальною частиною оскаржуваної постанови зазначено, що ОСОБА_6 порушив прикордонний режим в контрольованому прикордонному районі, а саме знаходився на узбережжі Таганрозької затоки Азовського моря в районі човникового кооперативу «Азовсталь» обєкта базування №35 м. Маріуполя Донецької області без документів, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги п.7 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998. Постановлено застосувати до ОСОБА_6 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 гривень.

Відповідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п. 1. ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення № 217614 від 24.10.2018, суд зазначає наступне.

Так позивач зазначає, що він на вимогу особам у комуфляжній формі та зі зброєю, які навідь не представились, надав пенсійне посвідчення, яке перебувало у нього в гаражі, між тим останні склали протокол, яки вручений йому не був. 24 жовтня 2018 року у відділу прикордонної служби міста Маріуполя відносно позивача була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому останній надавав усні пояснення з приводу того, що він предявляв документ, що посвідчує його особу. Під час складання протоколу та під час розгляду адміністративної справи позивачу взагалі не були розяснені його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст..63 Конституції України, у зв'язку із чим, він був позбавлений можливості звернутись за юридичною допомогою та нею скористатись під час розгляду справи.

Докази, надані відповідачем у вигляді пояснень, які не всі навіть містять дату та підпис осіб, що їх надавали, суд не приймає як належні та допустимі.

Крім того, ухвалюючи постанову про накладання адміністративного стягнення посадова особа кваліфікуючи дії позивача послалась на п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147 «Про прикордонний режим» з якого вбачається слід, що громадяни України в'їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Тобто, дана норма не вимагає від особи, яка перетинає на законних підставах прикордонну смугу та контрольований прикордонний район мати при собі документи, що посвідчують особу.

Таким чином, з матеріалів справи не можливо зробити висновок про те, що факт порушення ОСОБА_6 «Положення про прикордонний режим» мав місце, оскільки відсутні будь-які докази цього, окрім відомостей, які містяться в оскаржувальній постанові.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час вирішення справи, тому заявлені ним позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування постанови.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2,9,242-246 КАС, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника відділу прикордонної служби "Маріуполь" 1-ї категорії (тип Б) ОСОБА_2 про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову №217614 від 24 жовтня 2018, складену начальником відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії (типБ) ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..202 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119 гривень.

Визнати дії начальника відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії (типБ) ОСОБА_2 протиправними.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1, Маріуполь, Донецька область, 87500.

Відповідач начальник відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії (тип Б) ОСОБА_2, юридична адреса: проспект А. Луніна 5А, Маріуполь, Донецька область, 87500.

Суддя: І.Г. Мельник