Справа № 819/723/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/1943/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

секретаря судового засідання Герман О.В.,

представника позивача Ханас І.О.,

представника апелянта Оленяка В.Я.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у справі № 819/723/18 про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Зелене господарство» до Державного кадастрового реєстратора Пендзея Назарія Михайловича, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним і скасування рішення (ухвала суду першої інстанції прийнята суддею Подлісною І.М. в м. Тернополі Тернопільської області 21.01.2019 року, згідно з протоколом судового засідання о 11:35 год.), -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 р. позов задоволено повністю адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю «Зелене господарство» (далі - позхивач, ТДВ «Зелене господарство») до Державного кадастрового реєстратора Пендзей Назарія Михайловича (далі - Держреєстратор Пендзей Н.М.), Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії. Повідомлення Держреєстратора Пендзей Н.М., що здійснює діяльність у складі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру № ПВ- 18 від 19.02.2018 р. та № ПВ-018 від 19.03.2018 р. визнані протиправними та скасовані. Зобов'язано Держреєстратора Пендзей Н.М., що здійснює діяльність у складі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, прийняти у ТДВ «Зелене господарство» заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки площею 0,0753 га, яка розташована на бульв. Т. Шевченка, 43 у м. Тернополі, для обслуговування магазину «Лілея» та стосовно земельної ділянки площею 18, 9000 га., яка розташована по вул. Львівська в м. Тернополі, для розміщення плодорозсадника та провести в установленому законом порядку у Державному земельному кадастрі дії з державної реєстрації цих земельних ділянок із включенням відомостей про них, які передбачені положеннями Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2018 р. Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 травня 2018 року в справі № 819/723/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дати її прийняття, тобто з 14 листопада 2018 р.

18.12.2018 р. Тернопільським окружним адміністративним судом на підставі заяви позивача йому видано виконавчий лист по даній справі.

20.12.2018 р. держвиконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

09 січня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання за вказаним виконавчим листом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржило ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, яке, покликаючись на те, що вказана ухвала є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлені вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області не має права втручатися у діяльність держреєстратора. Крім того, після повернення позивачу документів щодо реєстрації земельних ділянок, ТДВ «Зелене господарство» не зверталося до держреєстратора, що унеможливлює виконання рішення суду.

У судовому засіданні представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Право на надання, передбаченого КАС України відзиву на апеляційну скаргу, сторона позивача не скористалася.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 374 КАС України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Покликання апелянта на відсутність у нього можливості вплинути на дії державного реєстратора, а також на неможливість виконати рішення суду через незвернення позивача до державного реєстратора не свідчать про фактичну наявність будь-яких підстав, передбачених частиною другою статті 374 КАС України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Рішення суду є невиконаним, у зв'язку з чим виданий виконавчий документ.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр» виконавці робіт із землеустрою та землеоціночних робіт, посадові особи, які здійснюють формування та/або внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру, державні кадастрові реєстратори за порушення законодавства у сфері Державного земельного кадастру несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. Дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскільки державний кадастровий реєстратор центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, є посадовою особою, яка здійснює формування та/або внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру, а відтак твердження апелянта про те, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області не може впливати на дії Державного кадастрового реєстратора Пендзей Н.М., є безпідставним.

Тому рішення суду першої інстанції є правомірним та скасуванню не підлягає.

Обґрунтування, викладені боржником у заяві від 09.01.2019 р. про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання за вказаним виконавчим листом, фактично свідчать про незгоду відповідача з рішенням суду, а не про дефектність виконавчого документа.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної4 відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у справі № 819/723/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 16.04.2019