Справа № 160/667/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2019 року Справа № 160/667/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Голобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засідання - Вербного Д.В.
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства Завод «Павлоградхіммаш», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Західно-Донбаська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості, -
23.01.2019 року Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Завод «Павлоградхіммаш» (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Західно-Донбаська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій просить:
- стягнути податковий борг з Приватного акціонерного товариства Завод «Павлоградхіммаш» на користь держави в сумі 873432,67 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.
06.02.2019 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, у якому останній у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2018 у справі №904/737/18 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Завод «Павлоградхіммаш», введено процедуру санації та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Крім того, останнім зазначено, що позивачем порушено вимоги ст. 122 КАС України, тобто позов подано з порушенням встановленого тримісячного строку.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов підтримав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, письмові пояснення на позов не надав.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до облікової картки платника податків у Приватного акціонерного товариства Завод «Павлоградхіммаш» обліковується заборгованість перед бюджетом, в загальній сумі 873 432,67 грн., у тому числі з орендної плати з юридичних осіб в сумі 765 328,43 грн., з рентної плати за спеціальне використання води в сумі 753,15 грн., рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення у сумі 37 336,93 грн., надходження коштів від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у сумі 783,07 грн., яка виникла в результаті несплати у встановлений термін сум грошових зобовязання, самостійно нарахованих платником у податкових деклараціях та нарахованих контролюючим органом згідно податкових-повідомлень рішень.
Податковий борг з орендної плати з юридичних осіб в сумі 765 328,43 грн. виник на підставі податкової декларації з плати за землю за 2018 рік № НОМЕР_1 від 20.02.2018 року, в якій платником визначено грошове зобовязання по орендній платі з юридичних осіб на загальну суму 3 975 862,20 грн. зі сплатою 331 321,85 грн. щомісячно.
Проте, Приватним акціонерним товариством Завод «Павлоградхіммаш» не сплачено податкові зобовязання за вказаною декларацією за квітень та травень 2018 року на суму 662 643,70 грн.
За результатами акту перевірки сформовані податкові-повідомлення рішення від 23.04.2018 року № НОМЕР_2 на суму 36 444,34 грн. та № НОМЕР_3 на суму 66 242,86 грн.
Проте, Приватним акціонерним товариством Завод «Павлоградхіммаш» не сплачено податкові зобовязання за вказаною декларацією на суму 753,15 грн.
Проте, Приватним акціонерним товариством Завод «Павлоградхіммаш» не сплачено податкові зобовязання за вказаною декларацією.
Проте, Приватним акціонерним товариством Завод «Павлоградхіммаш» не сплачено податкові зобовязання за вказаною декларацією.
Податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості в сумі 69 231,09 грн. виник на підставі податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік № НОМЕР_4 від 20.02.2018 року, в якій платником визначено грошове зобовязання по податку на нерухоме майно на загальну суму 279 115,65 грн. зі сплатою щоквартально 69 778,89 грн.
Проте, Приватним акціонерним товариством Завод «Павлоградхіммаш» не сплачено податкові зобовязання за вказаною декларацією на суму 69 231,09 грн.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Пунктом 16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до п. 58.1 Податкового кодексу України (далі ПК України), у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V ПК України, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.
Згідно із пунктом 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до п. 56.18. ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Між тим, доказів оскарження позивачем прийнятих податкових повідомлень-рішень протягом строку, який передбачений п. 57.3ст. 57 ПК України, в матеріалах справи не міститься.

Згідно п.46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкове зобов'язання визначене самостійно платником в податковій декларації в силу положень п.54.1 ст.54 ПК України не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку і вважається узгодженим.

Відповідно до п.57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже заборгованість, яка виникла у зв'язку з несплатою відповідачем задекларованих у вказаних вище податкових деклараціях є узгодженою.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було скеровано податковим органом вимогу від 27.03.2018 року №35389-17, яка отримана відповідачем 10.04.2018 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення адресату, яка наявна в матеріалах справи.

У зв'язку з тим, що відповідач не відреагував на вищезазначену вимогу та не погасив заборгованість, інші вимоги податковим органом не формувались.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування вищенаведених доводів позивача, в тому числі доказів погашення податкового боргу.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2018 у справі №910/23971/16 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Завод «Павлоградхіммаш» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Частиною 1-3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

З аналізу вказаного слідує, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення як на підставі виконавчих, так і на підставі інших документів, що містять майнові вимоги, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку.

Таким чином, податкова вимога від 27.03.2018 року №35389-17, термін виконання якої настав до дня введення мораторію, підпадає під дію мораторію, введеного ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2019 у справі №910/23971/16, а тому вимога про стягнення на підставі вказаної податкової вимоги заборгованості є такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України робить висновок, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49600, ) до Приватного акціонерного товариства Завод «Павлоградхіммаш» (вул. Харківська, 15, м. Павлоград, 51400, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Західно-Донбаська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (вул. Верстатобудівників, 14а, м. Павлоград, 51413) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_3