Справа № 320/753/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року № 320/753/19

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І.,

за участі: секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІСТ ГРУП" до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІСТ ГРУП" з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 18.01.2019 №UA125000/2019/000031/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення відповідача про коригування митної вартості є протиправним, оскільки митну вартість товару він безпідставно визначив шостим методом з посиланням на наявність інформації щодо митних оформлень подібних товарів за рівнями митної вартості, вищими за митну вартість заявлену позивачем. Вказав, що посилання митного органу на те, що подані декларантом документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості не відповідають дійсності, оскільки ТОВ "ВІСТ ГРУП" було надано всі передбачені законодавством документи, у тому числі додатково витребувані відповідачем, які свідчать про правомірність обраного декларантом основного (першого) методу митного режиму імпорту.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення висловив у відзиві, в якому зазначив, що під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товару позивача, було встановлено, що подані ним документи не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. Митний орган вважає, що застосування резервного (шостого) методу визначення митної вартості товару та рішення про коригування митної вартості є аргументованими та відповідають вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 15.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

У судове засідання, призначене на 15.04.2019 прибули представник позивача та представник відповідача. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, представник відповідача з позовом не погодився, наполягав на відмові у його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, між ТОВ "ВІСТ ГРУП" (Покупець) та компанією HAIRENDER IMPORT&EXPORT CO.LTD (Продавець) укладено контракт від 01.12.2017 №380-UK (а.с. 15-18).

У відповідності до вказаного контракту, сторони домовилися, що продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за кількістю, асортиментом і вартістю, узгодженими сторонами в інвойсі.

Інвойсом від 23.11.2018 №HRDVS1881102 обумовлено, що позивач закупає одинадцять позицій товарів на загальну суму 53 612,10 доларів США (а.с. 19).

З метою здійснення митного оформлення товару, поставленого на підставі контакту від 01.12.2017 №380-UK, позивачем до Київської митниці ДФС було подано вантажну митну декларацію від 17.01.2019 №UA125200/2019/610738, відповідно до якої митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом та становила 1 550 540,00 грн (53 612,10 доларів США) (а.с. 31-31).

Разом із вантажною митною декларацією ТОВ "ВІСТ ГРУП" було надано наступні документи:

1) рахунок фактура (інвойс) від 23.11.2018 №HRDVS1881102 (а.с. 19);

2) коносамент від 28.11.2018 №JD118111509 (а.с.20);

3) автотранспортна накладна від 16.01.2019 №3418 (а.с. 28);

4) декларація про походження товару від 23.11.2018 №HRDVS1881102 (а.с. 21);

5) документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка про транспортні витрати) від 02.01.2018 №13 (а.с. 27);

6) зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 01.12.2017 №380-UK;

7) договір про перевезення від 10.06.2014 №06/02-2014 (а.с. 24-26).

У той же день, декларант отримав повідомлення від митниці (ідентифікатор повідомлення 00844535-eab2-483f-86db-01abe5a2c00a), у відповідності до якого, позивача повідомлено про необхідність подати додаткові документи, а саме: транспортні (перевізні) документи (CMR, договір про надання транспортно-експедиційних послуг, заявка), банківські платіжні документи, виписку з бухгалтерської документації, каталоги специфікації, прейскуранти виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, страхові документи та документи, що підтверджують вартість страхування, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів (а.с. 13).

Згідно заяви ТОВ "ВІСТ ГРУП" від 17.01.2019 №17/02, виконуючи вимоги повідомлення від митниці, позивачем було долучено (а.с. 42): заявка-договір на перевезення від 10.06.2014 №06/02-2014, довідка про транспортні витрати від 02.01.2019 №13, прайс-лист виробника від 12.11.2018 №б/н, копія митної декларації країни відправлення від 23.11.2018 №03949051, рахунок на оплату від 02.01.2019 №10.

У зазначеній заяві позивач також повідомив про неможливість надання інформації біржових організацій про вартість товару сировини, страхових документів, документів, що містять відомості про вартість страхування та виписки з бухгалтерської документації, оскільки такі документи не оформлювались, та не мали бути оформлені.

Розглянувши подані ТОВ "ВІСТ ГРУП" документи, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 18.01.2019 №UA125000/2019/000031/2 (а.с. 9).

Згідно вказаного рішення про коригування митної вартості товарів, мотивами його прийняття стали посилання митного органу на: відсутні складові митної вартості, необхідні при її обчислені - тара, пакування, навантаження, страхування та експедиторська винагорода, відсутність терміну дії у прайс-листі, платіжне доручення від 16.01.2019 №10 надано без відміток банку.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, вважаючи його незаконним, та таким, що порушує права позивача, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що пов'язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України (далі - МК України), митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (частина п'ята статті 58 МК).

Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 53 МК України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п'ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України убачається, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зміст положень статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Так, судом встановлено, що за результатами перевірки складових числового значення митної вартості товарів ТОВ "ВІСТ ГРУП", відповідач дійшов висновку про те, що надані декларантом документи містять розбіжності та не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

В обґрунтування правомірності таких висновків та прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, Київська митниця ДФС у своєму відзиві на позовну заяву зазначила, що:

1. У прайс-листі від 12.11.2018 №б/н відсутній термін дії пропозиції, з приводу чого, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу контролюючого органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

До переліку додаткових документів, визначених частиною третьою сттатті 53 МК України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Буквальний зміст наведеної норми свідчить, що до контролюючого органу в якості додаткового документу для підтвердження заявленої митної вартості подаються прейскуранти (прайс-листи) саме від виробника товару, який оцінюється. У першу чергу, при розгляді наданих декларантом каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару контролюючий орган має упевнитись, що інформацію, яка містяться в зазначених документах, можна ідентифікувати з поставкою оцінюваних товарів.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг.

Відповідно до загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов'язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Разом з цим, для підтвердження ціни, як "дійсної вартості" товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р., контролюючим органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців.

Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов'язкової вимоги щодо отримання від суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Натомість, виконуючи вимогу митного органу, позивачем, було надано прайс-лист виробника товару, який містить дату його складання, найменування товару, одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, із зазначенням валюти, інформацію щодо виробника/виробників, умови поставки, контактну інформацію про виробника - продавця, а також адресований необмеженому колу потенційних покупців, а отже такий документ є належним підтвердженням правильності зазначеної ним митної вартості товару із застосуванням основного методу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що висновок відповідача про те, що наданий позивачем прайс-лист не підтверджує об'єктивно та достовірно заявлену митну вартість - є безпідставним, не об'єктивним, не обґрунтованим і суперечать матеріалам справи та положенням МК України.

2. Надане платіжне доручення від 16.01.2019 №10 надано без відміток банку, з приводу чого, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень пункту п`ятого частини другої статті 53 МК України документи, що подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару, мають містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Із цим положенням узгоджується вимога п. 2.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року № 216, відповідно до якого у платіжному дорученні платник повинен заповнити реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті. При цьому надати повну інформацію про документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів, означає надати реквізити як зовнішньоекономічного договору (контракту), так і рахунку-фактури (інвойсу), згідно з якими здійснюється оплата. Саме ці документи і дозволяють ідентифікувати платіжне доручення з поставкою оцінюваного товару. Ідентифікація платіжного доручення з певною поставкою товару може бути здійснена також шляхом посилання на специфікацію до договору, на основі якої було поставлено відповідний товар.

Дослідження наявного у матеріалах справи доручення дає підстави для висновку, що платіжний документ має всі необхідні реквізити, необхідні для встановлення встановлення митної вартості товару, зокрема зазначено призначення платежу та документи на основі яких здійснюється платіж в іноземній валюті (контракт, інвойс). При цьому, платіжне доручення містить електронну відмітку банку "Прийнято", що вказує на необґрунтованість посилань відповідача на відсутність відміток банку.

До того ж, суд звертає увагу, що обов`язком митного органу є здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості, а не дійсності здійснення господарської операції.

3. Витрати на навантаження, вивантаження, страхування та експедиторська винагорода не включені до митної вартості товару, з приводу чого, суд зазначає наступне.

Як встановлюється із пункту 4.3. контракту від 01.12.2017 №380-UK, умови поставки за цим контрактом вказуються в інвойсі відповідно до Інкотермс -2010.

У свою чергу, інвойсом від 23.11.2018 №HRDVS1881102 визначено, що умовами поставки є "FOB".

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах "FOB" («Вільно на борту») передбачає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов'язання по поставці з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту покупець має нести усі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару. За умовами FOB на покупця покладаються обов'язки з очищення товару від мит ??для його експорту.

З наведеного визначення не убачається покладення на покупця обов'язку здійснити страхування товару, а лише закріплено, що у разі здійснення такого страхування, витрати по ньому покладаються на покупця.

Тому, враховуючи пояснення позивача щодо не здійснення ТОВ "ВІСТ ГРУП" додаткового страхування, посилання митного органу на відсутність зазначення витрат на страхування, як на одну із підстав коригування митної вартості, є необґрунтованим.

Враховуючи вищезазначене, визначені зовнішньоекономічним контрактом від 01.12.2017 №380-UK умови поставки, всі витрати із завантаження, пакування, транспортування та страхування товару вже є включеними продавцем у фактурну вартість товару, а тому додаткові витрати на страхування та транспортування товару до порту, згідно з вимогами частини десятої статті 58 МК України, позивач не поніс.

У відзиві на позовну заяву відповідач також вказував на ті обставини, що експертна декларація країни відправлення надана позивачем до митного оформлення без українського перекладу, декларантом не надані виписки з бухгалтерської документації, що стосується раніше імпортованих товарів та не надані висновки про якісні та вартісні характеристики товарів.

Проте, суд наголошує, що перелічені вище мотиви не були покладені в основу рішення про коригування митної вартості товарів від 18.01.2019 №UA125000/2019/000031/2.

Відповідно до змісту частини другої статті 77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У той же час, суд зазначає, що такі посилання не базуються на вимогах чинного законодавства України, адже у відповідності до частини другої статті 53 МК України, не є тими документами, що підтверджують числові значення митної вартості товару.

У ході вирішення спору по суті, судом також враховано, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Це означає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Між тим, як з`ясовується з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначені лише номер та дата митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Важливим для врахування судом є ще й та обставина, що позивачем раніше безперешкодно вже розмитнювався аналогічний товар, поставлений на підставі контракту від 01.12.2017 №380-UK, що підтверджується наданими ТОВ "ВІСТ ГРУП" ВМД від 02.02.2018 №UA125200/2018/681164, ВМД від 08.06.2018 №UA125200/2018/687204, ВДМ від 23.08.2018 №UA125200/2018/690486 (а.с. 85-94). При цьому, будь-яких сумнівів щодо правильності визначення митної вартості у митного органу не виникало.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення ТОВ "ВІСТ ГРУП" митної вартості товарів за основним (першим) методом, так як надано усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів Зазначене, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним (шостим) методом та протиправність прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача, а позовні вимоги визнає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 08.02.2019 №798 (а.с. 2).

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС.

Таким чином, Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 18.01.2019 №125000/2019/000031/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІСТ ГРУП" () за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС () судовий збір у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата складення і підписання повного тексту рішення - 18 квітня 2019 р.