Справа № 712/13621/18
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/111/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП в Черкаській області інспектора рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПП в Черкаській області інспектора рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою інспектора УПП в Черкаській області, рядовим поліції ОСОБА_2 від 14.10.2018 р. серія ЕАВ № 665947 його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП - керування автомобілем в якому не горять задні габаритні ліхтарі в темну пору доби, та накладено штраф у розмірі 340 гривень.

Накладено адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, а дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з нижченаведеного.

14.10.2018 року він рухався на своєму автомобілі НОМЕР_1 по вулиці Сумгаїтська. Перед початком руху, він перевірив технічну справність основних елементів: коліс, шин, гальмівної системи, рульового керування, двигуна та світлових приладів. Всі вузли та агрегати на момент перевірки були у справному робочому стані.

По вулиці Сумгаїтська, мій автомобіль було зупинено інспектором патрульної поліції, на тій підставі, що він рухався в автомобілі, в якому не горів задній лівий габарит. Він пояснив інспекторові, що перед початком руху перевірив справність агрегатів автомобіля, втому числі і світлових приладів.

Під час руху він не зупинявся, оскільки не було потреби. Помітити під час руху, що задній лівий габарит перестав працювати, він фізично не міг, тому і не міг усунути дану несправність.

Однак, його пояснення відповідач не прийняв до уваги, а склав постанову про адміністративне правопорушення з помилкою.

В Постанові п. 6 (час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення) відповідач зазначив, що він порушив п.31.4.3 П.Д.Р.

Відповідно до п. 31.4.3 П.Д.Р, зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції т.з.; б) порушення регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Таким чином, даний пункт П.Д.Р. ним порушений не був, тому застосування передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, як за «Керування транспортними засобами, що мають несправності зовнішніх світлових приладів в темну пору доби» є неправомірним.

Відповідно до п.п. «б» П.31.6 П.Д.Р. «Забороняється подальший рух т.з., у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар, чи задніх габаритних ліхтарів.

Як він вже зазначив, у нього не працював один задній лівий габарит, і несправність він помітив після зупинки патрульними. Якщо не працює один габарит (як у його ситуації), він має право доїхати до місця ремонту, або до місця постійної дислокації.

На його прохання до патрульних, щодо надання ним письмових пояснень, йому було відмовлено. Відповідач аргументував тим, що у нього немає паперу і ручки.

Відповідач відмовив у наданні доказів, а саме у наданні фото-відео фіксації.

Просить суд скасувати постанову серії ЕАВ № 665947 від 14.10.2018 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

10 квітня 2019 року до суду від представника відповідача, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначає, що діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 665947 від 14 жовтня 2018 року складеної рядовим поліції Бат. 1 Рота 1 УПП в Черкаській області ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21130. Номерний знак НОМЕР_2, 14.10.2018 22:38:22 в м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 37 керуючи транспортним засобом мав несправність зовнішніх світлових приладів, а саме в темну пору доби не працював лівий задній габарит, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 35 Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про не справність транспортного засобу. Враховуючи те, що відповідачем було виявлено під час патрулювання визначеної території, несправності вищезазначеного транспортного засобу, зупинка такого транспорту була здійснена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Після встановлення особи водія, яким виявився позивач, відповідач, в порядку передбаченому ст. 278 КУпАП, ст. 279 КУпАП розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому, розяснив позивачу права та обовязки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Згідно п. 31.4.3 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей зовнішніх світлових приладів, якщо їх кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Згідно ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», в п. 6.1.7.1 зазначено, що габаритні вогні повинні функціювати у сталому режимі.

Відповідно п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, кількість, колір та наявність зовнішніх світлових приладів на колісних транспортних засобах визначаються так: задній габаритний ліхтар має бути червоним, в кількості 2 шт. на даній категорії транспортних засобів, встановлення габаритних ліхтарів обовязкове для всіх категорій колісних транспортних засобів.

Згідно п. 7.1.1 ДСТУ 3649:2010, відповідність вимогам 6.1.1-6.1.5, 6.1.6.1-6.1.6.3, 6.1.7.1-6.1.7.3, 6.1.7.5, 6.1.7.6 перевіряють візуально.

Пунктом 2.3 б) ПДР зазначено, що водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно ч. 1 ст.121 КУпАП, передбачено стягнення у вигляді штрафу за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п 31.6 ПДР, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Таким чином, позивач порушив саме п. 31.4.3 ПДР України, оскільки він рухався на автомобілі з непрацюючим лівим заднім габаритним вогнем, а тому режим роботи вказаних габаритних вогнів був порушений і не відповідав ДСТУ 3649:2010.

За дане порушення ПДР відповідач правомірно притягнув позивача до відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП, оскільки останній експлуатував транспортний засіб з несправностями зовнішніх світлових приладів в темну пору доби. До того ж позивачу ніхто не забороняв у подальшому доїхати до місця ремонту чи постійної дислокації, бо порушення п 31.6 ПДР, яке передбачає несправність обох задніх габаритних ліхтарів, встановлено не було.

Крім того, під час розгляду справи позивач факт несправності зовнішніх світлових приладів не заперечував.

Розглянувши справу у відповідності до ст. 280 КУпАП на підставі ст. 258, ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ч. 2 ст. 36 КУпАП, ст. 252 КУпАП було винесено постанову ЕАВ № 665947 за ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обґрунтування правомірності дій та прийнятого рішення відповідач зазначає у відзиві разом з відеозаписом зі службових відеореєстраторів.

Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Тому, посилання позивача на той факт, що перед виїздом він перевірив технічну справність світлових приладів та ніде під час руху не зупинявся, не знаходять свого підтвердження.

На обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що відповідач відмовив йому в наданні письмових пояснень, посилаючись на відсутність паперу, та не надав доказів правопорушення у формі фото-відео фіксації.

Вказані позивачем відомості не відповідають дійсності, оскільки на відеозаписі зі службового відеореєстратора, який додано до відзиву, вбачіається, що позивач не бажав надавати будь які письмові пояснення стосовно правопорушення, а лише хотів аркуш паперу, щоб розглянути справу та винести постанову по справі, за наче б то порушення ПДР поліцейськими, яке, з його слів, ним було виявлено, не маючи на це жодних повноважень.

Позивача було ознайомлено з його правами, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на наданому відеозаписі.

Також після зупинки автомобіля позивача та пояснення причини зупинки, позивач сам безпосередньо візуально пересвідчився, що на його транспортному засобі не працює задній лівий габаритний ліхтар. З чим він був повністю згоден, проте його не влаштовувала санкція стягнення, передбачена ч. 1 ст.121 КУпАП. Даний факт візуального перевірки, як зазначається в ДСТУ 3649:2010, враховувався при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В позовній заяві позивач зазначає, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідач не врахував особу та фінансовий стан позивача, відповідно до ст. 33 КУпАП. Також, із його слів, було порушено вимоги ст.280 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач повністю врахував вимоги ст. 280 КУпАП, а саме: зясував, що було вчинено адміністративне правопорушення та встановив вину позивача в його вчиненні, також було встановлено, що він підлягає адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем на місці вчинення правопорушення розгляд справи було здійснено згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП яка визначає, що у випадках, передбачених ч. 1. та 2 цієї статті (протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Пунктом 38 Розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Тобто, даними змінами було розширено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких відбувається за скороченим провадженням та адміністративне стягнення за якими накладається саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу.

Окрім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 року, справа № 750/8192/16-а та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 року, К/800/36352/16 визначено, що винесення постанови поліцейським на місці вчинення правопорушення без складання протоколу є правомірним.

Позивач 16.10.2018 року звертався до Управління патрульної поліції в Черкаській області із заявою про скасування постанови серії ЕАВ №665947 від 14.10.2018 року.

Відділом адміністративної практики було перевірено всі підстави розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі та надано відповідь позивачу з обґрунтування про відмову в скасування вищезазначеної постанови, оскільки в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 дійсно 14.10.2018 року вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КпАП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КпАП України керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездітності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 665947 поліцейський роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області ОСОБА_2 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, та правомірно притягнув правопорушника ОСОБА_1В до передбаченої законом адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Враховуючи вищевказане суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Керуючись ст. 19, 63 Конституції України, ст.ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, 227-228, ч. 4 ст. 229, 241-246, 250, 286, 294 КАС України, ст.ст. 9, 122, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 276, 280, 283 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УПП в Черкаській області інспектора рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: