Справа № 755/19465/18
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/526/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Анісімова Іллі Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанови, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить:

-визнати протиправними дії відповідача при винесенні постанови серії ЕАВ № 786825 від 10 грудня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП;

-скасувати постанову серії ЕАВ № 786825 від 10 грудня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Посилається в позові на те, що постановою серії ЕАВ № 786825 від 10 грудня 2018 року, винесеною відповідачем, його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 17.1 Правил дорожнього руху щодо заборони руху і зупинки інших транспортних засобів на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів та накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 гр.

Вважає дії відповідача протиправними, а постанову незаконною з наступних підстав.

Зазначає, що 10 грудня 2018 року він направлявся за встановленим диспетчером маршрутом з вул. Тимошенко, 21, корпус 2 до пункту призначення вул. Бажова, 4 по смузі для маршрутних транспортних засобів.

Саме в момент руху по даній смузі по проспекту генерала Ватутіна, 2Т його зупинив відповідач і одразу повідомив про те, що він рухається по смузі для міського транспорту, чим порушує п. 17.1 Правил дорожнього руху.

В своїх поясненнях, наданих відповідачу, він зазначив, що являється автомобільним самозайнятим перевізником, що надає послуги з перевезення пасажирів на таксі, обслуговування даних послуг здійснюється виключно на автомобілі таксі, який відповідає всім законодавчим вимогам та технічним стандартам, має усі необхідні для даного виду діяльності дозвільні документи, а тому він має право рухатись по даній смузі.

Відповідачем було надано відповідь про те, що таксі не є міським транспортом і що у п. 1.10 Правил дорожнього руху під «таксі» розуміється маршрутне таксі.

Заперечуючи позицію відповідача, зазначив, що відповідно до ст. 35 Закону України « Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування маже здійснюватися у режимах: звичайному, експресному, маршрутному таксі.

Це означає, що маршрутне таксі це режим перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, а не вид маршрутних транспортних засобів, про які йдеться в п.1.10 ПДР.

Вважає, що відповідно до ПДР автомобілі таксі належать до маршрутних транспортних засобів і п.5.11 ПДР надає право руху у відповідній смузі лише маршрутним транспортним засобам, до яких відноситься таксі.

Окрім того, відповідач відмовився перевірити його дозвільні документи на провадження господарського виду діяльності з перевезення пасажирів на таксі та почав складати оскаржувану постанову, чим порушив його права.

Дійсні обставини справи відповідачем встановлені не були, його пояснення, заперечення та зауваження також не бралися до уваги, сама постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою від 21 січня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію зазначеної ухвали 05 лютого 2019 року.

Станом на день ухвалення рішення, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву суду не надав.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 10 грудня 2018 року відповідачем винесено постанову серії ЕАВ № 786825 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом, автомобілем Хюндай Соната, д.н. НОМЕР_1, їхав по смузі, призначеній для руху маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.11 / смуга для руху громадського транспорту /, чим порушив п.17.1 ПДР.

Диспозиція частини 3 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що він, у порушення п. 17.1 Правил дорожнього руху, рухався на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів.

Згідно п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Оспорюючи законність дій відповідача, позивач посилається на те, що надає послуги з перевезення пасажирів на таксі, обслуговування даних послуг здійснюється виключно на автомобілі таксі, який відповідає всім законодавчим вимогам та технічним стандартам, має усі необхідні для даного виду діяльності дозвільні документи, а тому його транспортний засіб, у відповідності до норм чинного законодавства, являється маршрутним транспортним засобом.

В цей день він, як водій таксі, виконував завдання диспетчера, рухався маршрутом з вул. Тимошенка до пункту призначення вул. Бажова, 4 в м. Києві.

Виходячи з цього, вважає, що Правил дорожнього руху не порушував, оскільки мав право, як водій таксі, користуватися даною смугою руху.

Відповідно до п. 1.10 ПДР маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Зі змісту позову вбачається, що позивач не заперечує руху смугою для руху маршрутних транспортних засобів.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно частини першої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Порядок розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачений також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, відповідно до розділу ІV якої розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Як зазначено вище, позивач при зверненні до суду не заперечував руху транспортним засобом смугою, призначеною для руху маршрутних транспортних засобів.

Автомобіль «таксі»,яким він керував, є автомобільним транспортом для перевезення пасажирів індивідуального, а не загального призначення, а тому суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача при винесення постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд при цьому не приймає до уваги приведені позивачем у позові обґрунтування, виходячи з наступного.

Так, позивач є автомобільним самозайнятим перевізником, надає послуги з перевезення пасажирів на таксі.

Дані обставини підтверджуються Витягом з реєстру платників єдиного податку, Ліцензією, виданою 16 січня 2014 року Державною інспекцією України в безпеки на наземному транспорті Полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Договором добровільного страхування водія та пасажирів від нещасних випадків на транспорті від 08 травня 2018 року, Протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу від 21 квітня 2018 року, а також випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з якою позивач є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є надання послуг таксі.

/ а.с.7 - 25 /

З довідки керівника ІДС »Еліт-таксі» від 17 грудня 2018 року вбачається, що 10 грудня 2018 року інформаційно-диспетчерською службою «Еліт-таксі» було прийнято замовлення послуги по перевезенню пасажирів на таксі № 111652308, адреса подачі: м. Київ вул. Маршала Тимошенка, 21 корп.2, пункт призначення - м. Київ вул. Бажова, 4.

Замовлення було передано для виконання позивачу і останнім виконане.

/ а.с. 26 - 27 /

Не заперечуючи приведених позивачем обставин, суд, в той же час, виходить з того, що пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено характеристику маршрутних транспортних засобів, якими є транспортні засоби загального користування, а саме: автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Саме для руху даних транспортних засобів пунктом 17.1 ПДР визначена відповідна смуга на дорозі, на якій забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Таким чином, автомобілі служби «Таксі», з точки зору п.10.1 ПДР, не мають встановленого маршруту, їх маршрути не узгоджуються в порядку, визначеному Законом України « Про автомобільний рух», а саме на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, а тому не мають на даному маршруті попередньо встановлених місць для посадки та висадки пасажирів.

Та обставина, що позивач, як водій таксі, виконував замовлення пасажира та завдання служби таксі за певним маршрутом, не є підставою для висновку, що автомобіль таксі під його керуванням є тим видом транспорту, який має право руху по смузі маршрутних транспортних засобів та відноситься до транспортних засобів загального користування та рухається за встановленим маршрутом.

Що стосується посилання позивача на ст.35 Закону України « Про автомобільний транспорт», суд виходить з того, що відповідно до частини 1 даної статті послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на

послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Послуги з перевезення на таксі надаються громадянам у порядку черги на стоянках таксі та на шляху прямування, а також на замовлення (звичайне, термінове, нічне) усне, письмове чи за телефоном.

Послуги з перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення можуть надаватися тільки за попередньою домовленістю із замовником послуг і не можуть надаватися на стоянках таксі та на шляху прямування автомобіля громадянам, з якими не було попередньої домовленості про послугу.

Тобто, дана норма закону підтверджує правомірність дій відповідача щодо того, що легковий автомобіль позивача «таксі», яким перевозяться пасажири на замовлення, не є тим видом таксі у розумінні пункту 1.10 ПДР, який дає право руху по смузі для маршрутних транспортних засобів.

Виходячи з цього, суд вважає правомірною позицію відповідача в даній ситуації та безпідставними твердження позивача.

Враховуючи викладене вище суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Анісімова Іллі Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А.Шереметьєва