Справа № 450/4235/18
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 рокуЛьвів№ 857/2624/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань - Пильо І.І.

позивача - ОСОБА_3

відповідача - Кулішинського Н.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Кулішинського Назарія Мирославовича на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 січня 2019 року (головуючий суддя: Кукса Д.А., місце ухвалення - м. Пустомити) за адміністративним позовом ОСОБА_3 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Кулішинського Назарія Мирославовича, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_3 21.12.2018 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 570574 від 21.11.2018, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Обґрунтовує позов тим, що 21.11.2018 керував транспортним засобом ВАЗ 21013 державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Львів-Самбір, у світлий час доби, із ввімкненим ближнім світлом фар, з швидкістю приблизно 50-60 км/год. В певний момент побачив як йому на зустріч рухався патрульний автомобіль працівників поліції. Зазначений автомобіль поліції зупинився та ввімкнув проблискові маячки, давши позивачу зрозуміти про вимогу зупинити автомобіль. Працівник поліції повідомив, що позивач нібито рухався без увімкненого ближнього світла фар поза межами населенного пункту. Позивач заперечив цей факт та попросив пред'явити докази порушення, розглянути справу на місці (склавши протокол про адміністративне правопорушення), отримати пояснення свідків.

Позивачем 11.12.2018 поштовим відправленням було отримано копію постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 570574, згідно якої його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Із вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки жодного порушення не вчиняв, інспектор провів розгляд справи без будь-яких належних та допустимих доказів.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 січня 2019 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 4 Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Кулішинський Н. М. та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що вказане рішення, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що його не було проінформовано про час і місце розгляду справи, а тому був позбавлений можливості захищати свої права та аргументувати правомірність своїх дій. Судом першої інстанції не досліджено відеоматеріали із місця події, що свідчить про не повне з'ясування обставин справи.

Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач у судовому засіданні, апеляційну скаргу підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити.

Інший відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов'язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БР № 570574, ОСОБА_3 21.11.2018 о 11 год. 30 хв. на автодорозі Львів-Ужгород 11 км. + 500 м Львівська область Пустомитівський район (поза межами населеного пункту), керував автомобілем НОМЕР_2 без ввімкнутих фар ближнього світла та без ввімкнутих денних ходових вогнів чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не надано.

З цими висновками суду першої інстанції, не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач не заперечує той факт, що саме він 21.11.2018 керував автомобілем НОМЕР_3, про що зазначив у позовній заяві (а. с. 1).

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що до матеріалів справи додано диск, з відеозаписом № 01440040 фіксації події, яка описана в постанові про адміністративне правопорушення, який в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по справі.

Згідно цього відеозапису, автомобіль НОМЕР_3 рухався без ввімкнених денних ходових вогнів та без ввімкненого ближнього світла фар, тобто ОСОБА_3 керував вказаним автомобілем з порушенням п. 9.8 ПДР України, отже вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, а відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та на підставі, що передбачені законом, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 570574 від 21.11.2018, не має.

Крім цього, частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції не витребовувався та не досліджувався відеозапис № 01440040.

Крім того, поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 4 Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Кулішинський Н. М. з поважних причин, які об'єктивно не залежали від нього, не подав до суду першої інстанції, як доказ по справі відеозапис № 01440040, так як не був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи 14.01.2019 у Пустомитівському районному суді Львівської області.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень наданих поліцейському сектору реагування патрульної поліції, у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому є законною.

Щодо покликання позивача в судовому засіданні на те, що відеозапис № 01440040 не є належним доказом у справі, оскільки дата у ньому зазначена « 06.02.2012», суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки позивач не спростовує самого факту зупинення працівниками поліції автомобіля НОМЕР_4 саме 21.11.2018 та керування цим транспортним засобом.

Також суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про визнання неправомірною постанови серії БР № 570574 від 21.11.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки, у ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік дій, які може вчинити місцевий загальний суд як адміністративний, за наслідками розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в суду першої інстанції не було визначених процесуальним законом підстав, визнавати неправомірною постанову серії БР № 570574 від 21.11.2018.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 308, 315, 317, 321, 322, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4 Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Кулішинського Назарія Мирославовича задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 січня 2019 року у справі № 450/4235/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін