Справа № 333/2569/18(2/333/113/18)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 333/2569/18(2/333/113/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2018 в адміністративній справі 333/2569/18(2/333/113/18), ухвалене суддею Наумовою І.Й., по справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мішіна Станіслава Миколайовича Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

в с т а н о в и В:

У травні 2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мішіна Станіслава Миколайовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАА № 377973 від 26.04.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 Кодекс України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2018 р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення , яким у задоволенні позову позивачу відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з відеозапису з нагрудного відеореєстратора патрульного зафісковане інкриміноване позивачу правопорушення, крім того, як видно з відеозапису розгляд справи відбувався згідно чинного законодавства.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що інспектором 4-ї роти 1-го батальйону УПП Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мішіним Станіславом Миколайовичем 26.04.2018 року складено постанову серії ЕАА № 377973 Відповідно до якої, 26.04.2018 року о 12 год. 26 хв. 53, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом RENAULT ЛАГУНА номерний знак НОМЕР_1, у Дніпропетровській обл.., Синельнікивський район, 27 М18, не надав для перевірки документи на право керування/чим порушив п.2.4.а ПДР - Керування ТЗ особою, не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстр. док. на ТЗ, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної картки на ТЗ, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ст.ст. 9, 77 КАС України, ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП відповідач не подав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виявлення ним порушення позивачем Правил дорожнього руху, що передбачає склад адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправною спірної постанови, оскільки принцип презумпції винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідачем доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного проступку, за яке передбачена відповідальність згідно частини 1 статті 122 КУпАП, суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, було надано до суду відеозапис.

Між тим, як вбачається з вказаного відеозапису, останній не містить відомостей, які б підтверджували, саме, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а фіксує, лише, розмову патрульного поліцейського з позивачем, а отже, в розумінні приписів ст.ст 73-76 КАС України не є належним, допустимим і достатнім доказом по справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції -залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2018 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 18 лютого 2019 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя С.М. Іванов

суддя Ю.В. Дурасова