Справа № 755/6948/18
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/6948/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чех Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Сорочка Є.О.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Подоляка Олександра Юрійовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Подоляка Олександра Юрійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Подоляка О.Ю. про визнання протиправними дій та скасування постанови серії БР № 207925 від 01 травня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Подоляка О.Ю., подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та здійснені порушення вимог процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Скаржник зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора, який додано до матеріалів справи та не спростовано самим позивачем. При цьому, скаржник зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б могли вказувати на погане самопочуття позивача та здійснення ним вимушеної зупинки транспортного засобу.

Станом на 17 квітня 2019 року учасниками справи не подано письмових відзивів на апеляційну скаргу.

Відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року здійснено повідомлення учасників справи про продовження строку розгляду справи та відкладення її розгляду на 14 год. 20 хв. 17 квітня 2019 року.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про наявні у позивача реквізити електронної пошти або номери засобів зв'язку, йому було направлено повістку-повідомлення про призначення справи до судового розгляду засобами поштового зв'язку.

Також інформація про розгляд справи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 268 КАС України оприлюднена судом на веб-сайті судової влади України.

Ухвала суду від 03 квітня 2019 року оприлюднена на сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень» 04 квітня 2019 року.

Сторони були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розгляд справи здійснюється з врахуванням вимог ст. 286 КАС України, яка передбачає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, 01 травня 2018 року інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Подоляком О.Ю. було прийнято постанову серії БР № 207925 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, відповідно до якої 01 травня 2018 року о 09 год. 26 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Renault», по вул. Бориспіль, 7 в с. Гора Бориспільського району Київської області, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4 в ПДР України.

Вважаючи таку постанову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 зупинився у зоні дії знаку, який забороняє зупинку, проте, зупинка була обґрунтована поганим самопочуттям позивача, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну медичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, в тому числі в населеному пункті, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, і обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Відповідно до пп. 3.34 Розділу 33 Правил дорожнього руху України, в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження або завантаження вантажу).

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Знак 3.34 «Зупинку заборонено» може застосовуватись разом з розміткою 1.4, знак 3.35 - з розміткою 1.10, при цьому зона їх дії визначається довжиною лінії розмітки.

Нормами ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17, обов'язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідно, під час розгляду зазначеної справи кожна із сторін повинна довести у суді правомірність і обґрунтованість своїх вимог, або заперечень.

В матеріалах справи міститься диск з відеоматеріалами з нагрудної камери інспектора. Дослідивши вказаний доказ, суд встановив, що 01 травня 2018 року о 09 год. 26 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Renault», по вул. Бориспіль, 7 в с. Гора Бориспільського району Київської області, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4 в ПДР України.

Також, з відеозапису вбачається, що зупинка позивача не була вимушеною. Під час вирішення питання про можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 не повідомляв відповідача про погане самопочуття, яке стало підставою для здійснення зупинки в зоні дії знаку 3.34 «зупинку заборонено», а вказав лише, що пасажир його автомобіля пішла до найближчої аптеки за ліками.

Для підтвердження доводів позовної заяви ОСОБА_4 надав до суду першої інстанції копію виписки з амбулаторної картки, видану лікарем КНП Центр первинної медико-санаторної допомоги № 4 Дніпровського району м. Києва від 05 травня 2018 року стосовно того, що він перебуває на обліку «Д», має діагноз дифузний кардіосклероз, синусова аритмія, ГХ І.

Однак, вказаний документ не свідчить про те, що погіршення самопочуття позивача відбулось саме у день та в час здійснення ним зупинки, про яку зазначено в оскаржуваній постанові.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до матеріалів справи позивачем здійснено зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», за адресою: термінал «Д», вул. Бориспіль, 7 в с. Гора Бориспільського району Київської області.

Доводи позивача стосовно того, що через біль у серці, він був змушений зупинити свій автомобіль не підтверджено доказами, зокрема, чеком про придбання ліків або зафіксованим зверненням до медичного закладу з метою отримання невідкладної медичної допомоги.

Таким чином, доводи позивача про вчинення вимушеної зупинки транспортного засобу не відповідають дійсним обставинам справи що не було з'ясовано судом першої інстанції під час розгляду справи.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Однак, вказаним вимогам рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року не відповідає.

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача є правомірними і обґрунтованими та свідчать про наявність визначених ст. 317 КАС України підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Подоляка Олександра Юрійовича - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року - скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції Подоляка Олександра Юрійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов