Справа № 810/4724/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4724/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Шурка О.І.,
суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,
при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у видачі йому довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 18 травня по 20 травня 1986 року без урахування нарахування та виплати додатково коштів за: одноразову винагороду у розмірі 974, 52 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення; премію за роботу у зоні відчуження у розмірі 400 крб.; добові у розмірі 10, 50 крб.; за харчування 8, 55 крб.;
- зобов`язати Фастівський міський відділ ( з обслуговування міста Фастова і Фастівського району ) ГУ МВС України в Київській області нарахувати та виплатити на його користь недоплачену суму за роботу в зоні відчуження за період з 27 по 28 квітня 1996 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати йому нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням виплат, а саме: одноразової винагороди у розмірі 974, 52 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення; премії за роботу у зоні відчуження у розмірі 400 крб.; добових у розмірі 10, 50 крб.; за харчування 8, 55 крб.;
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 у видачі ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 18 травня по 20 травня 1986 року без урахування одноразової виплати коштів у сумі 974, 52 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 видати ОСОБА_1 нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням одноразової виплати коштів у розмірі 974, 52 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання; у решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Також не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а скаргу відповідача - задовольнити, з наступних підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 1963 р. по 1990 р. позивач служив у Збройних Силах СРСР.
Під час аварії на ЧАЕС перебував на посаді військового комісара Фастівського міського військового комісаріату, військове звання підполковник.
З 18.05.1986 по 20.05.1986 був відряджений та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо на об`єкті «Укриття» Чорнобильської АЕС.
За час перебування в зоні відчуження з 18.05.1986 по 20.05.1986 позивачем отримана доза радіоактивного опромінювання 25 бер , що підтверджується довідкою від 05.04.2012 № 90.
Під впливом іонізуючого випромінювання позивач втратив здоров`я, внаслідок чого визнаний особою з інвалідністю 2 групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, тому має право на встановлені законодавством України відповідні пільги.
На теперішній час перебуває на обліку та отримує пенсію в Фастівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області.
Так, відповідно до довідки від 08.12.2016 № 5293 за роботу (службу) в населених пунктах зони відчуження з 18.05.1986 по 20.05.1986 року посадовий оклад позивача становив 160 крб. згідно особових рахунків виплачене грошове забезпечення в сумі 163 крб. 36 коп. з урахуванням коефіцієнта 4 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1086 року № 207-7 «Об условиях оплаты труда и материального обеспечения работников предприятий, организаций и учреждений, занятых на работах, связаных с ликвидацией последствий аварии на Чернобыльской АЭС и предотвращением загрязнения окружающей среды».
Премія за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках із зазначенням показника преміювання, розміру премії та підстави її виплати), а також інші доплати та надбавки ( за роботу в нічний час, за класність тощо із зазначенням розміру та підстави виплати) до даної довідки не включені.
У зв`язку з відмовою відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену листом від 29.08.2018 № 1/3/4350 надати повну інформацію про усі передбаченні законодавством нарахування під виконання службового обв`язку в зоні відчуження в період з 18 по 20 травня 1986 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про захист людини від впливу іонізуючого випромінювання» від 14.01.1998 р. № 15/98-ВР (далі - Закон № 15/98-ВР), «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 1210), Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» (далі - Розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс), Постановою Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок від 10.06.1986 р. № 207-7 (далі - Постанова Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 207-7), наказом МВС СРСР від 17.05.1986 р. № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» (далі - Наказ МВС СРСР № 0149), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Після аварії на ЧАЕС 26.04.1986 р. Уряди колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення з грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів.
Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031; постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195; постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.
У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс було встановлено, що в тих випадках, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації і в зв`язку з цим не допускається для подальшої роботи у вказаних зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода в розмірі п`ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового забезпечення за посадою і військовому або спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб. (абзац другий).
Абзацом 1 пункту 1 Наказу МВС СРСР № 0149 на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.
Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.
Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувалися за основним місцем служби.
Відповідно до Розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс у тих випадках, коли особа офіцерського та начальницького складу органів внутрішніх справ отримує гранично допустиму дозу радіації і у зв`язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки йому виплачується одноразова винагорода в розмірі трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням.
З 01.01.2012 р. набула чинності Постанова № 1210, якою передбачено проведення перерахунків та осучаснення пенсії для осіб, що брали участь у ліквідації наслідків аварії у 1986-1990 роках і були визнані інвалідами.
Зазначеною постановою затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону № 796-ХІІ, а також передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986- 1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків.
У ч. 4 ст. 15 Закону № 796-ХІІ визначено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
У п. 2.10 Порядку № 22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів зазначає, що із системного аналізу викладених правових норм вбачається, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період. При цьому, розмір отриманої заробітної плати, що зазначається у довідці, має відповідати даним первинних документів, на підставі яких вона видається.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.07.2018 р. по справі № 377/522-16-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для апеляційного суду при вирішенні даної справи.
Як слідує з довідки про грошове забезпечення позивача за спірний період, рішення про виплату йому спірних сум не приймались, оскільки ці виплати у розрахунковому листі не зазначені.
Враховуючи наведені правові висновки, судова колегія встановила, що одноразова винагорода у розмірі 974, 52 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення; премії за роботу у зоні відчуження у розмірі 400 крб.; добові у розмірі 10, 50 крб.; за харчування 8, 55 крб. - позивачу не нараховувалися та не виплачувалися (жодні відомості про нарахування таких сум у наявних первинних документах) відсутні, а отже у відповідача не було достатніх правових підстав для включення їх у довідку про розмір заробітної плати, отриманої позивачем у період роботи в зоні ЧАЕС.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 15.04.2019.