Справа № 440/180/19
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/180/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Протас О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 вересня 2018 року №0-1614.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що належний їй транспортний засіб не є об'єктом оподаткування, оскільки його середньоринкова вартість є меншою, ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати, яка розраховується за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою суду від 21.01.2019 позовну заяву залишено без руху, в зв'язку з невідповідністю її вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

31.01.2019 позивач усунула недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 21.01.2019.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

28.02.2019 від Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - ГУ ДФС у Полтавській області) надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що відповідно до наданої інформації Мінекономрозвитку, відображеної в ІС «Податковий блок», громадянка ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) у 2018 році є платником транспортного податку з фізичних осіб за легковий автомобіль марки Audi, модель Q7, 2015 року випуску. З огляду на це, Кременчуцьким управлінням ГУ ДФС у Полтавській області в автоматичному режимі було сформовано податкове повідомлення-рішення від 24.09.2018 №0-1614 по транспортному податку з фізичних осіб на суму 25000,00 грн відповідно до інформації ІС «Податковий блок». Таким чином, відповідачем спірне податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, як того вимагає законодавство (а.с. 29).

У додаткових поясненнях, що надійшли до суду 22.03.2019, ГУ ДФС у Полтавській області також наполягало на тому, що листом ДФС України від 29.08.2018 №26662/7/99-99-13-03-02-17 повідомила про надання у серпні 2018 року ГСЦ МВС відомостей про легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, що внесені до Єдиного державного реєстру легкових автомобілів та їх власників протягом липня 2018 року. Як наслідок, в автоматичному режимі контролюючим органом податкове повідомлення-рішення №0-1614 було сформовано лише 24.09.2018 (а.с. 40).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Судом встановлено, що фізичною особою ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб марки Audi, модель Q7, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, з об'ємом двигуна 2967 куб. см., тип пального дизель, рік випуску 2015, дата реєстрації транспортного засобу 13.12.2016, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу №СХО876501 (а.с. 9).

24.09.2018 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення №0-1614, яким визначено позивачу суму грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 25000,00 грн (а.с. 8).

Позивач при здійсненні калькуляції (розрахунку) на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України середньоринкової вартості свого автомобіля марки Audi, модель Q7, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, з об'ємом двигуна 2967 куб. см., тип пального дизель, встановила, що його вартість становить 1384158,86 грн, тобто є меншою, ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати (1396125,00 грн).

Відтак, позивач дійшла висновку, що її автомобіль не є обєктом оподаткування, а тому у контролюючого органу не було правових підстав приймати оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 24.09.2018 №0-1614. В зв'язку з цим, ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом про визнання вказаного рішення протиправним та його скасування.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

Законом України № 71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 Податкового кодексу України викладено у новій редакції та запроваджено транспортний податок.

Так, відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з положеннями підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відповідно до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 ПК України).

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України).

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Крім того, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня складає 3723 гривні.

Отже, власники транспортних засобів з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1396125,00 грн, є платниками транспортного податку.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком встановлений Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 (далі - Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Відповідно до пункту 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 за №403.

Пунктом 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів передбачено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об'єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального (пункт 14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Як слідує зі змісту Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, що розміщений на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, оподаткуванню підлягає автомобіль Audi, модель Q7, тип пального - дизель, об'єм двигуна 3,0, з року випуску якого минуло не більше 3 років (а.с. 44-49).

Як встановлено судом, автомобіль позивача Audi, модель Q7, державний номерний знак НОМЕР_2, з об'ємом двигуна 2967 куб. см., тип пального дизель, випущений у 2015 році, тобто станом на 2018 рік, що є звітним (податковим) періодом, з року випуску вказаного автомобіля минуло не більше 4 років.

Таким чином, належний ОСОБА_3 транспортний засіб марки Audi, модель Q7, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, з обємом двигуна 2967 куб. см., тип пального дизель, не є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України, а тому у контролюючого органу були відсутні правові підстави для винесення податкового повідомлення-рішення від 24.09.2018 №0-1614 та визначення позивачу по даному автомобілю грошового зобов'язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 25000,00 грн.

Поряд з цим, суд також вважає за доцільне зауважити, що спірне податкове повідомлення-рішення сформоване та направлене ОСОБА_3 не до 1 липня 2018 року, як того вимагають приписи підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України, а в вересні 2018 року (а.с. 25-27).

Враховуючи викладене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 24.09.2018 №0-1614, на думку суду, є протиправним та підлягає скасуванню.

За приписами частини 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 (вул. Шевченко, 17, с. Булахи, Козельщинський район, Полтавська область, 39143, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 24 вересня 2018 року №0-1614.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_4