Справа № 640/6177/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

16 квітня 2019 року м. Київ № 640/6177/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши заяву Судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Суддя Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1
до третя особа Солом'янського районного суду міста Києва Територіальне управління Державної судової адміністрації України в місті Києві
про про встановлення відсутності компетенції,
ВСТАНОВИВ:

Суддя Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Солом'янського районного суду міста Києва, в якій просить суд:

- встановити відсутність компетенції (повноважень) голови Солом'янського районного суду міста Києва видавати наказ про звільнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 з посади за відсутності колективного рішення зборів суддів Солом'янського районного суду міста Києва щодо питання звільнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1.

Ухвалою від 12 квітня 2019 року провадження у даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

В подальшому, через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва подано заяву про забезпечення позову в адміністративній справі №620/6177/19 шляхом заборони голові Солом'янського районного суду міста Києва та/або його заступникам, керівнику апарату Солом'янського районного суду міста Києва, усім та будь-яким працівникам Солом'янського районного суду міста Києва вчиняти дії, направлені на відрахування судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 зі штату Солом'янського районного суду міста Києва.

Ознайомившись з поданою ОСОБА_1 заявою щодо вжиття заходів забезпечення позову, судом встановлено наступне.

У відповідності до пункту 3 Указу Президента України від 14.10.2002 №926/2002 ОСОБА_1 призначено на п'ять років на посаду судді Солом'янського районного суду міста Києва.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 16.04.2009 №1279-VI ОСОБА_1 обрано на посаду судді Солом'янського районного суду міста Києва.

Рішенням Вищої ради правосудді від 15.11.2018 р. №3500/0/15-18 "Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 1 серпня 2018 року №2476/3дп/15-18 про притягнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності" до судді ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Позивач вказує, що відповідно до відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя, на засіданні Вищої ради правосуддя №24 від 02.04.2019 р. ухвалено звільнити ОСОБА_1 з посади судді Солом'янського районного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 123 Конституції України.

З поданої ОСОБА_1 заяви щодо вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що позивачем подано до Великої Палати Верховного Суду скаргу на рішення Вищої ради правосуддя від 15.11.2018 р. №3500/0/15-18 "Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 1 серпня 2018 року №2476/3дп/15-18 про притягнення судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності", відповідно до якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач звертає увагу на те, що у випадку задоволення Великою Палатою Верховного Суду скарги судді ОСОБА_1 та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 15.11.2018 р. №3500/0/15-18, юридичний факт її звільнення з займаної посади та фактичне відрахування зі штату Солом'янського районного суду міста Києва призведе до грубого порушення її прав, свобод та законних інтересів.

В той же час, як зазначає позивач, на сьогодні дію рішення Вищої ради правосуддя від 15.11.2018 р. №3500/0/15-18 не зупинено, а тому процедура відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Солом'янського районного суду міста Києва фактично продовжується, що може призвести до безпідставного та незаконного звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді.

Крім того, позивачем вказано, що у випадку не вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, дії голови Солом'янського районного суду міста Києва та інших працівників Солом'янського районного суду міста Києва призведуть до спотворення документів (трудової книжки та особової справи) судді ОСОБА_1

Розглянувши заяву Судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 про забезпечення позову, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Варто зазначити, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Насамперед, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити адміністративний позов лише за наявності 2 обов'язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

У даному випадку, судом встановлено, що підставою звернення позивача із заявою про забезпечення позову, є можливість суттєвого утруднення поновлення на посаді в разі задоволення позовних вимог, що призведе до потреби докласти значних зусиль.

Таким чином, суд погоджується з позицією позивача щодо того, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та позбавити права на ефективний захист порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Виходячи зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позивачем наведено обставини, які у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України дають підстави вважати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі "Бендерський проти України", в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У відповідності до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Враховуючи встановлені вище обставини та з метою повного захисту прав позивача до набрання судовим рішенням законної сили, суд дійшов висновку про співмірність із заявленими позовними вимогами саме такого заходу забезпечення позову, як заборони голові Солом'янського районного суду міста Києва та/або його заступникам, керівнику апарату Солом'янського районного суду міста Києва, усім та будь-яким працівникам Солом'янського районного суду міста Києва вчиняти дії, направлені на відрахування судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 зі штату Солом'янського районного суду міста Києва.

Варто зазначити, що вказані заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Варто при цьому також зауважити, що при вирішенні процесуального питання "заходів забезпечення позову" суд враховує Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Крім того, згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Виходячи зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявником наведені обставини, які у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України дають підстави вважати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, а невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може призвести до їх порушення.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відтак, суд приходить до висновку, що заява Судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, є обґрунтованою та розглянута в установленому чинним законодавством порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

1. Заяву судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про забезпечення позову - задовольнити.

2. До вирішення спору по суті заборонити голові Солом'янського районного суду міста Києва та/або його заступникам, керівнику апарату Солом'янського районного суду міста Києва, усім та будь-яким працівникам Солом'янського районного суду міста Києва вчиняти дії, направлені на відрахування судді Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 зі штату Солом'янського районного суду міста Києва.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

5. Ухвала може бути пред'явлена до примусового виконання протягом трьох років.

6. Ухвала діє до вирішення справи по суті та набрання рішенням по справі законної сили.

7. Стягувач: Суддя Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Боржник-1: Солом'янський районний суд міста Києва (адреса: 03680, м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25; ідентифікаційний код: 02896762);

Боржник-2: Голова Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_5 (адреса: 03680, м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25);

Боржник-3: Керівник апарату Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_6 (адреса: 03680, м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25);

Боржник-4: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в місті Києві (адреса: 01011, м. Київ, вул. Копиленка, будинок 6; ідентифікаційний код: 26268059).

8. Ухвалу направити для виконання учасникам у справі 640/6177/19.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України може бути оскаржено.

Суддя Н.М. Клименчук