Справа № 810/4258/18
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4258/18 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ЕМ СІ Україна" до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕМ ЕМ СІ Україна" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 15.02.2018 року № UA125120/2018/000001/2; від 01.03.2018 року № UA125000/2018/000019/2; від 01.03.2018 року № UA125000/2018/000020/2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Київська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання 15 квітня 2019 року о 16:45 годині не з'явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ЕМ ЕМ СІ Україна" є юридичною особою, що зареєстрована 17.05.2015 року (запис про державну реєстрацію в ЄДР № 1 005864). Основними видами діяльності позивача за КВЕД є: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (основний); технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

Позивач є офіційним імпортером на території України автомобілів запасних частин та аксесуарів торгової марки "Mitsubishi", виробником яких є компанія Mitsubishi Motors Corporation (Японія).

10 травня 2016 року позивач (покупець) і компанія Mitsubishi Motors Europe B.V. (продавець) уклали зовнішньоекономічний імпортний контракт (договір поставки запасних частин) від 10.05.2016 року б/н, відповідно до якого продавець зобов'язувався здійснювати поставки товару (запасних частин та аксесуарів для автомобілів ТМ "Mitsubishi") на користь позивача на умовах CIP (Київ, Україна) згідно з правилами Інкотермс - 2010.

З урахуванням додаткової угоди від 17.10.2017 року № 1/2017 до контракту від 10.05.2016 року загальна вартість договору складає 4 000 000 євро та визначається сукупною вартістю усіх Специфікацій на відвантажений товар, строк дії договору до 09.05.2019 року, порядок оплати - попередня оплата.

Щороку компанія Mitsubishi Motors Europe B .V. проводить розпродаж запасних частин та аксесуарів для автомобілів Mitsubishi, які призначені до застосування на морально-застарілих моделях автомобілів, з метою оптимізації використання і звільнення складських площ та пришвидшення обороту товарів.

24 січня 2018 року позивач одержав від компанії Mitsubishi Motors Europe B.V. оферту у формі листа-бюлетеня від 24.01.2018 року № PARTS-2018-002, відповідно до якої оголошено про початок кампанії з розпродажу (Sell Out Campaign) запасних частин та аксесуарів для застарілих автомобілів Mitsubishi за спеціальними (зниженими) цінами за правилом "перший прийшов, першому й продано", що тривала до 31.01.2018 року.

У відповідь на вказану оферту, враховуючи умови діючого контракту від 10.05.2016 року б/н (поставка товарів на умовах CIP (Київ, Україна) згідно з правилами Інкотермс - 2010), позивач розмістив індивідуальне замовлення від 24.01.2018 року №"ІО 804", відповідно до якого придбав запасні частини та аксесуари для автомобілів Mitsubishi за спеціальними (зниженими) цінами і здійснив їх подальше ввезення на територію України трьома партіями на підставі інвойсів і специфікацій у формі Додатків до договору поставки (від 08.02.2018 року № PSA-004-2/18; від 22.02.2018 року № PSA-005-1/18; від 22.02.2018 року № PSA-005-2/18).

Так, у лютому 2018 року позивач здійснював ввезення на територію України запасних частин та аксесуарів для автомобілів Mitsubishi, придбаних у компанії Mitsubishi Motors Europe B.V. (Нідерланди) на підставі згаданих контракту від 10.05.2016 року б/н, оферти, оголошеної у листі-бюлетені від 24.01.2018 року № PARTS-2018-002, рахунку-фактури (інвойсу) від 09.02.2018 року №802P0619D0 та Специфікації. Митне оформлення вказаного товару здійснювалось через Київську митницю ДФС.

14.02.2018 року, з метою митного оформлення вказаного товару позивач подав до Київської митниці ДФС електронну митну декларацію від 14.02.2018 року №/2018/471154, в якій задекларував зазначений товар загальною вартістю 9 315,34 євро, що за офіційним курсом НБУ (курс перерахунку - 32,928469) становить 306 739,90 грн. Митну вартість товарів декларант визначив за основним методом - за ціною договору (9 315,34 євро), з урахуванням складових митної вартості - збору постачальника за транспортно-експедиторські послуги (freight charge) у сумі 100,00 євро, згідно з інвойсом від 02.08.2018 року № 802P0619D0.

До вказаної митної декларації позивач також додав пакет документів, що перелічені у графі 44 МД, які необхідні для розмитнення товару, а саме: (0380) рахунок-фактуру (iнвойс) від 08.02.2018 року №802P0619D0; (0730) міжнародну автотранспортну накладну (CMR) від 08.02.2018 року №8020619; (0862) декларацію про походження товару від 08.02.2018 року № 802P0619D0; (4103) додаток від 08.02.2018 року № PSA-004-2/18 до контракту (договору поставки автозапчастин) від 10.05.2016 року; (4104) зовнішньо-економічний контракт (договір поставки автозапчастин) від 10.05.2016 року б/н; (4207) договір про надання послуг митного брокера від 31.12.2018 року № 200; (9610) копію митної декларації країни відправлення від 01.02.2018 року № 18NLJD47NZAS3DWD55.

Під час розгляду митним органом документів, наданих Декларантом для митного оформлення товару, спрацювала автоматизована система управління ризиками (АСАУР) за напрямом "митна вартість товару". За результатом опрацювання документів позивача, наданих для митного оформлення товару разом з декларацією від 14.02.2018 року №/2018/471154, інспектор митного органу дійшов висновку, що подані Декларантом документи "не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари".

Зі змісту протоколу обробки електронного документу від 14.02.2018 року № 35911 вбачається, що в якості приводу для витребування додаткових документів інспектор митного органу визначив таке: 1) надані декларантом документи містять розбіжності у ціні товару (в декларації країни відправлення від 08.02.2018 року № 18NLJDEMJ6AA4HWD55 та інвойсі від 08.02.2018 року №802P0619D0); 2) декларантом не надано основні документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначених частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а саме: договір на транспортування та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка на перевезення, акт виконаних робіт, тощо); 3) декларантом не надано відомості щодо складових митної вартості - страхування та перевезення (узгоджується сторонами згідно з вимогами контракту); 4) умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) передбачено попередню оплату за товар, але банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару не надано.

З метою перевірки відомостей про заявлену митну вартість задекларованого товару інспектор митного органу на підставі частин другої та третьої статті 53, статей 54, 57 Митного кодексу України витребував від Декларанта додаткові документи, а саме: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оплати оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявки - узгодження цін); 4) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Крім того, інспектор митного органу в електронному повідомленні-запиті від 14.02.2018 року № 35911 додатково роз'яснив, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару та усунення виявлених розбіжностей, а саме: передбачені пунктом 2.2, підпунктом "ііі" пункту 4.3; підпунктом "і" пункту 4.4; підпункту "viii" пункту 4.4, підпункту "vii" пункту 4.6 контракту заявки на товар, узгодження вартості транспортних перевезень, додатково виставлені інвойси, відшкодування за зберігання товару.

На вимогу митного органу позивач листами від 14.02.2018 року вих. № 19 та вих. № 20 надав пояснення про те, що товари згідно з інвойсом від 08.02.2018 року № 802Р0619D0 придбані за акційною ціною і це підтверджується наданими до супровідних листів офертою постачальника, викладеною у листі-бюлетені від 24.01.2018 року № PARTS-2018-002, та копією експортної декларації країни відправлення від 08.02.2018 року № 18NLJDEMJ6AA4HWD55.

Крім того, на запит (повідомлення) митного органу від 14.02.2018 року № 35911 позивач листом від 14.02.2018 року вих. №20 надав копії витребуваних документів, а саме: лист постачальника - компанії Mitsubishi Motors Europe B.V. (Нідерланди) від 31.01.2018 року, що підтверджує вартість товарів та містить роз'яснення щодо цін на придбані позивачем товари; додаткову угоду до контракту (договору поставки запасних частин) від 17.10.2017 року №1/2017; оферту у формі листа-бюлетеня компанії Mitsubishi Motors Europe B.V. (Нідерланди) від 24.01.2018 року №PARTS-2018-002 щодо Компанії з розпродажу (Sell Out Campaign) запасних частин та аксесуарів для застарілих автомобілів Mitsubishi за спеціальними (зниженими) цінами; копію платіжного доручення від 26.01.2018 року №01 щодо здійснення авансового платежу за контрактом; письмові пояснення щодо: зазначених митним органом розбіжностей у ціні товару; відсутності відомостей про транспортування та вартості перевезення товару; відсутності відомостей про витрати постачальника на зберігання товару і відсоткові платежі; відсутності відомостей про витрати на страхування, прайс-листів виробника товару.

Не зважаючи на надані позивачем додаткові документи і пояснення, посадовою особою митного органу було прийнято рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови від 15.02.2018 року № UA125120/2018/00002 із зазначенням причини: "Прийняття рішення про коригування митної вартості товару відділом митних платежів від 15.02.2018 року № 125120/2018/000001/2 ".

15.02.2018 року Київською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товару № 125120/2018/000001/2, відповідно до якого митну вартість товарів визначено за шостим (резервним) методом.

15.02.2018 року, згідно з рішенням про коригування митної вартості товару № 125120/2018/000001/2, позивач на вимогу митного органу подав до Київської митниці ДФС нову митну декларацію №UA125120/2018/471248, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету всі митні платежі, у тому числі перерахував в якості фінансової гарантії на депозитний рахунок митного органу в державному казначействі різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, а саме - 35413,33 грн., з яких: 9038,41 грн. - сума фінансової гарантії за митом (код 20); 26374,92 грн. - сума фінансової гарантії за ПДВ (код 028).

У зв'язку із завершенням митних процедур за митною декларацією №UA125120/2018/471248 Київською митницею ДФС прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг.

У лютому 2018 року позивач здійснював ввезення на територію України другої партії товару - запасних частин та аксесуарів для автомобілів Mitsubishi, придбаного у компанії Mitsubishi Motors Europe B.V. (Нідерланди) на підставі згаданих контракту від 10.05.2016 року б/н, оферти, оголошеної у листі-бюлетені від 24.01.2018 року № PARTS-2018-002, рахунку-фактури (інвойсу) від 22.02.2018 року №802P1596D0 та Специфікації. Митне оформлення товару здійснювалось через Київську митницю ДФС.

27.02. 2018 року, з метою митного оформлення товару позивач подав до Київської митниці ДФС електронну митну декларацію від 27.02.2018 року №/2018/471670, в якій задекларував зазначений товар (автомобільні спеціальні рідини, запасні частини та аксесуари для автомобілів Mitsubishi) загальною 44 578,39 євро, що за офіційним курсом НБУ (курс перерахунку - 32,27214) становить 1483218,61 грн. Митну вартість товарів декларант позивача визначив за основним методом - за ціною договору (44578,39 євро), з урахуванням складових митної вартості - збору постачальника за транспортно-експедиторські послуги (freight charge) у сумі 1950,00 євро згідно з інвойсом.

До вказаної митної декларації позивач також додав пакет документів, що перелічені у графі 44 МД, які необхідні для розмитнення товару, а саме: (0380) рахунок-фактуру (інвойс) від 22.02.2018 року №802P1596D0; (0730) міжнародну автотранспортну накладну (CMR) від 22.02.2018 року №8021596; (0862) декларацію про походження товару від 22.02.2018 року №802P1596D0; (4103) додаток від 22.02.2018 року № PSA-005-1/18 до контракту (договору поставки автозапчастин) від 10.05.2016 року; (4104) зовнішньоекономічний контракт (договір поставки автозапчастин) від 10.05.2016 року б/н; (4207) договір про надання послуг митного брокера від 04.01.2016 року № 200; (9610) копію митної декларації країни відправлення від 22.02.2018 року № 18NL0002051D8217D7; (3000) індивідуальне замовлення від 24.01.2018 року "IO 804".

Під час розгляду митним органом документів, наданих декларантом для митного оформлення товару, спрацювала автоматизована система управління ризиками (АСАУР) за напрямом "митна вартість товару".

За результатом опрацювання документів позивача, наданих для митного оформлення товару разом з декларацією від 27.02.2018 № UA125120/2018/471670, інспектор митного органу дійшов висновку, що подані Декларантом документи "документи не містять достовірних та об'єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, та містять розбіжності".

Зі змісту протоколу обробки електронного документу від 27.02.2018 року № 35986, вбачається, що в якості приводу для витребування додаткових документів інспектор митного органу визначив таке: 1) до митного оформлення надано комерційну пропозицію від 31.01.2018 року зі "спеціальними цінами", але не надано індивідуальне замовлення "ІО 804" від 24.01.2018 року. Крім того, відомості, вказані в комерційній пропозиції продавця, у митній декларації зазначені під кодом " 3014", якому відповідає документ "прайс-лист виробника товару", пропозиція адресована безпосередньо конкретному покупцю; 2) з наданих Декларантом документів убачається, що позивач придбав товар на умовах СІР, якими передбачається страхування товару, проте в інвойсі відсутня вартість страхування. Витрати на страхування є невід'ємною складовою митної вартості товарів, але декларант їх не заявив і не надав документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) декларантом не надано основні документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначених частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а саме: договір на транспортування та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка на перевезення, акт виконаних робіт, тощо); 4) умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) передбачено попередню оплату за товар. Згідно з інвойсом від 22.02.2018 року № 802P1596D0 датою оплати є 23.02.2018 року. Але надане до митного оформлення платіжне доручення від 09.02.2018 року на суму 60000,00 євро не містить деталей платежу, посилання на митну декларацію, а також реквізитів, що необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 5) у графі 9(6) декларації митної вартості (ДМВ) зазначено, що взаємозв'язок продавця та покупця не впливає на ціну товару, проте, згідно з комерційною пропозицією оцінюваний товар постачається за "спеціальними цінами".

З метою перевірки відомостей про заявлену митну вартість задекларованого товару інспектор митного органу на підставі частин другої та третьої статті 53, статей 54, 57 Митного кодексу України витребував від декларанта додаткові документи, а саме: 1) індивідуальне замовлення від 24.01.2018 року "IO 804"; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оплати оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 5) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявки - узгодження цін); 6) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 9) розрахунок ціни (калькуляцію); 10) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) прайс-лист виробника, як прейскуранта - довідника цін на товари, які виробляються виробником та адресований невизначеному колу покупців.

Крім того, інспектор митного органу в електронному повідомленні-запиті від 27.02.2018 року № 35986 також роз'яснив, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару та усунення виявлених розбіжностей.

На вимогу митного органу позивач листами від 27.02.2018 вих. № 25 та вих. № 29 надав пояснення з приводу виявлених митним органом розбіжностей у документах позивача, а саме: щодо ціни товару; відсутності відомостей про вартість транспортування товару; відсутності відомостей про витрати постачальника на зберігання товару і відсоткові платежі; відсутності відомостей про витрати на страхування, прайс-листів виробника товару тощо.

Так, позивач пояснив, що товари за інвойсом від 22.02.2018 року № 802Р1596D0 придбані за акційною ціною і це підтверджується наданими до супровідних листів документами, а саме: договором поставки запасних частин від 10.05.2016 року б/н; листом постачальника - компанії Mitsubishi Motors Europe B.V. (Нідерланди) від 31.01.2018 року, що підтверджує вартість товарів та містить роз'яснення щодо цін на придбані позивачем товари; додатковою угодою до контракту (договору поставки запасних частин) від 17.10.2017 року №1/2017; офертою компанії Mitsubishi Motors Europe B.V. (Нідерланди), викладеною у листі-бюлетені від 24.01.2018 року №PARTS-2018-002 щодо початку Компанії з розпродажу (Sell Out Campaign) запасних частин та аксесуарів для застарілих автомобілів Mitsubishi за спеціальними (зниженими) цінами; індивідуальним замовленням від 24.01.2018 року № "ІО 804"; копією платіжного доручення від 09.02.2018 року № 9 щодо здійснення авансового платежу за контрактом.

Позивач також представив лист компанії "Mitsubishi Motors Europe B.V." (Нідерланди) від 31.01.2018 року, з якого вбачається, що продавець знизив ціни на належні йому товарні залишки, які призначені для моделей товарів, що морально застарілі, з метою оптимізації використання складських логістичних потужностей.

На вимогу митного органу позивач надав копію індивідуального замовлення від 24.01.2018 року "ІО 804", яке також надавалось митному органу разом з митною декларацією від 27.02.2018 року №/2018/471670 (графа 44, код 3000* за назвою "Order ІО 804 від 24.01.2018 року"), що також передбачено умовами договору поставки запасних частин від 10.05.2016 року, відповідно до яких покупець складає письмове індивідуальне замовлення і направляє його постачальнику електронною поштою. Результатом узгодженого обсягу та вартості замовлень є підписання сторонами специфікації та виставлення постачальником інвойсу.

Не зважаючи на надані позивачем додаткові документи і пояснення, посадовою особою митного органу було прийнято рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови від 01.03.2018 року № UA125120/2018/00003 із зазначенням причини: "Прийняття рішення про коригування митної вартості товару відділом митних платежів від 01.03.2018 року № UA125000/2018/000019/2".

1 березня 2018 року посадовою особою Київської митниці ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA125000/2018/000019/2, відповідно до якого митну вартість товарів визначено за шостим (резервним) методом.

1 березня 2018 року згідно з рішенням про коригування митної вартості товару №/2018/000019/2 позивач на вимогу митного органу подав до Київської митниці ДФС нову митну декларацію № UA125120/2018/471803, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету всі митні платежі, у тому числі перерахував в якості фінансової гарантії на депозитний рахунок митного органу в державному казначействі різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, а саме - 516 143,14 грн., з яких: 153 123,31 грн. - сума фінансової гарантії за митом (код 20); 363 019,83 грн. - сума фінансової гарантії за ПДВ (код 028).

У зв'язку із завершенням митних процедур за декларацією №UA125120/2018/471803 Київською митницею ДФС прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг.

27.02.2018 року позивач здійснював ввезення на територію України третьої товару - запасних частин та аксесуарів для автомобілів Mitsubishi, придбаного у компанії Mitsubishi Motors Europe B.V. (Нідерланди) на підставі згаданих контракту від 10.05.2016 року б/н, оферти, оголошеної листом-бюлетенем від 24.01.2018 року № PARTS-2018-002, рахунку-фактури (інвойсу) від 22.02.2018 року №802P1597D0 та Специфікації, митне оформлення якого здійснювалось через Київську митницю ДФС.

27.02.2018 року, з метою митного оформлення вказаного товару, позивач подав до Київської митниці ДФС електронну митну декларацію від 27.02.2018 року №/2018/471668, в якій задекларував зазначений товар (автомобільні спеціальні рідини, запасні частини та аксесуари для автомобілів Mitsubishi) загальною 10 111,97 євро, що за офіційним курсом НБУ (курс перерахунку - 32,27214) становить 336 446,92 грн. Митну вартість товарів декларант позивача визначив за основним методом - за ціною договору (10111,97 євро), з урахуванням складових митної вартості - збору постачальника за транспортно-експедиторські послуги (freight charge) у сумі 100,00 євро згідно з інвойсом від 22.02.2018 року №802P1597D0.

До вказаної митної декларації позивач також додав пакет документів, що перелічені у графі 44 МД, які необхідні для розмитнення товару, а саме: (0380) рахунок-фактуру (iнвойс) від 22.02.2018 року №802P1597D0; (0730) міжнародну автотранспортну накладну (CMR) від 22.02.2018 року №8021619; (0862) декларацію про походження товару від 22.02.2018 року №802P1597D0; (4103) додаток від 22.02.2018 року № PSA-005-2/18 до контракту (договору поставки автозапчастин) від 10.05.2016 року; (4104) зовнішньо-економічний контракт (договір поставки автозапчастин) від 10.05.2016 року б/н; (4207) договір про надання послуг митного брокера від 04.01.2016 року № 200; (9610) копію митної декларації країни відправлення від 22.02.2018 року № 18NLJDY7C5AEQJWD53; (3000) індивідуальне замовлення від 24.01.2018 року № "IO 804".

Під час розгляду митним органом документів, наданих декларантом для митного оформлення товару, спрацювала автоматизована система управління ризиками (АСАУР) за напрямом "митна вартість товару". За результатом опрацювання документів позивача, наданих для митного оформлення товару разом з декларацією від 27.02.2018 року №/2018/471668, інспектор митного органу дійшов висновку, що подані Декларантом документи "документи не містять достовірних та об'єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, та містять розбіжності".

Зі змісту протоколу обробки електронного документу від 27.02.2018 №35987 вбачається, що в якості приводу для витребування додаткових документів інспектор митного органу визначив таке: 1) надані декларантом документи містять розбіжності у ціні товару, зокрема, вартість імпортованого товару №33 та 34 за митною декларацією від 27.02.2018 року № UA125120/2018/471668 відрізняється від вартості, що зазначена у декларації країни відправлення від 22.02.2018 року №18NLJDY7C5AEQJWD53; 2) до митного оформлення надано комерційну пропозицію від 31.01.2018 року зі "спеціальними цінами", але не надано індивідуальне замовлення від 24.01.2018 року №"ІО 804". Крім того, відомості, вказані в комерційній пропозиції продавця, у митній декларації зазначені під кодом " 3014", якому відповідає документ "прайс-лист виробника товару", пропозиція адресована безпосередньо конкретному покупцю; 3) з наданих декларантом документів убачається, що позивач придбав товар на умовах СІР, якими передбачається страхування товару, проте в інвойсі відсутня вартість страхування. Витрати на страхування є невід'ємною складовою митної вартості товарів, але Декларант їх не заявив і не надав документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) не надано основні документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначених частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а саме: договір на транспортування та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка на перевезення, акт виконаних робіт, тощо); 5) умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) передбачено попередню оплату за товар. Згідно з інвойсом від 22.02.2018 року №802P1597D0 датою оплати є 23.02.2018 року. Але надане до митного оформлення платіжне доручення від 09.02.2018 року на суму 60000,00 євро не містить деталей платежу, посилання на митну декларацію, а також реквізитів, що необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) відповідно до умов договору Продавець та Покупець взаємопов'язані, що відображено в Декларації митної вартості, але взаємозв'язок не впливає на вартість товарів. Проте, як вбачається з комерційної пропозиції, оцінюваний товар постачається за "спеціальними цінами".

З метою перевірки відомостей про заявлену митну вартість задекларованого товару інспектор митного органу на підставі частин другої та третьої статті 53, статей 54, 57 Митного кодексу України витребував від декларанта додаткові документи, а саме: 1) індивідуальне замовлення від 24.01.2018 року № "IO 804"; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оплати оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 5) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявки - узгодження цін); 6) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 9) розрахунок ціни (калькуляцію); 10) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) прайс-лист виробника, як прейскуранта - довідника цін на товари, які виробляються виробником та адресований невизначеному колу покупців.

Крім того, інспектор митного органу в електронному повідомленні-запиті від 27.02.2018 року №35987 також роз'яснив, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару та усунення виявлених розбіжностей.

На вимогу митного органу позивач листами від 27.02.2018 року вих. № 25 та вих. № 29 надав пояснення з приводу виявлених митним органом розбіжностей у документах позивача, а саме: щодо ціни товару; відсутності відомостей про вартість транспортування товару; відсутності відомостей про витрати постачальника на зберігання товару і відсоткові платежі; відсутності відомостей про витрати на страхування, прайс-листів виробника товару тощо.

Як вбачається з пояснень позивача, товари за інвойсом від 22.02.2018 року № 802Р1597D0 були придбані за акційною ціною і це підтверджується наданими до супровідних листів документами, а саме: 1) договором поставки запасних частин; 2) листом постачальника - компанії Mitsubishi Motors Europe B.V. (Нідерланди) від 31.01.2018 року, що підтверджує вартість товарів та містить роз'яснення щодо цін на придбані позивачем товари; 3) додатковою угодою до контракту (договору поставки запасних частин) від 17.10.2017 року №1/2017; 4) офертою компанії Mitsubishi Motors Europe B.V. (Нідерланди), викладеною у листі-бюлетені від 24.01.2018 року №PARTS-2018-002 щодо початку Компанії з розпродажу (Sell Out Campaign) запасних частин та аксесуарів для застарілих автомобілів Mitsubishi за спеціальними (зниженими) цінами; 5) індивідуальним замовленням від 24.01.2018 року № "ІО 804"; 6) копією платіжного доручення від 09.02.2018 року № 9 щодо здійснення авансового платежу за контрактом.

На підтвердження факту замовлення та продажу запасних частин та аксесуарів за вказаними спеціальними цінами позивач також представив лист компанії "Mitsubishi Motors Europe B.V." (Нідерланди) від 31.01.2018 року, з якого вбачається, що продавець знизив ціни на належні йому товарні залишки, які призначені для моделей товарів, що морально застарілі, з метою оптимізації використання складських логістичних потужностей.

Позивач на вимогу митного органу надав копію індивідуального замовлення від 24.01.2018 року "ІО 804", яке також надавалось митному органу разом з митною декларацією від 27.02.2018 року №UA125120/2018/471668 (графа 44, код 3000* за назвою "Order ІО 804 від 24.01.2018 року"). Це також передбачено умовами договору поставки запасних частин від 10.05.2016 року, відповідно до яких покупець складає письмове індивідуальне замовлення і направляє його постачальнику електронною поштою. Результатом узгодженого обсягу та вартості замовлень є підписання сторонами специфікації та виставлення постачальником інвойсу.

На вимогу надати прайс-лист виробника товару позивач надав митному органу оферту постачальника, адресовану невизначеному колу покупців, викладену у формі бюлетеню ("Aftersales Bulletin") від 24/01/2018 №PARTS-2018-002 щодо запровадження спеціальних визначених акційних цін на визначений період часу. Вказаний бюлетень разом із додатком до нього з переліком товарів і цінами і є прайс-листом (довідником акційних цін) продавця.

Не зважаючи на надані позивачем додаткові документи і пояснення, посадовою особою митного органу було прийнято рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови 01.03.2018 року №UA125120/2018/00004 із зазначенням причини: "Прийняття рішення про коригування митної вартості товару відділом митних платежів від 01.03.2018 року № UA125000/2018/000020/2".

1 березня 2018 року посадовою особою Київської митниці ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA125000/2018/000020/2, відповідно до якого митну вартість товарів визначено за шостим (резервним) методом.

1 березня 2018 року згідно з рішенням про коригування митної вартості товару №/2018/000019/2 позивач на вимогу митного органу подав до Київської митниці ДФС нову митну декларацію № UA125120/2018/471805, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету всі митні платежі, у тому числі перерахував в якості фінансової гарантії на депозитний рахунок митного органу в державному казначействі різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, а саме - 94911,83 грн., з яких: 25676,931 грн. - сума фінансової гарантії за митом (код 20); 69234,90 грн. - сума фінансової гарантії за ПДВ (код 028).

У зв'язку із завершенням митних процедур за декларацією №UA125120/2018/471805 Київською митницею ДФС прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями щодо коригування митної вартості, позивач оскаржив їх до органів доходів і зборів у порядку адміністративного оскарження, однак, за результатом розгляду скарг рішення залишені без змін, а скарги без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями органів доходів і зборів, прийнятими за результатом розгляду скарг, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 МКУ метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 МКУ митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 МКУ митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТЗЕД; фактурну вартість товарів; митну вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 МКУ визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МКУ встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. В силу положень частини п'ятої статті 53 МКУ забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МКУ вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МКУ, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МКУ принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 МКУ передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МКУ передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 МКУ орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МКУ надає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 МКУ.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54 МКУ за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, під час митного оформлення задекларованого товару декларант подав митному органу усі документи, що необхідні для визначення митної вартості та підтверджують її. У наданих декларантом документах відсутні розбіжності, а документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Твердження органу доходів і зборів про те, що у наданих декларантом документах виявлено розбіжності чи неточності, або про те, що декларант надав не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару є необґрунтованими і безпідставними.

Будь-які обмеження для визначення митної вартості задекларованого товару за ціною договору у зв'язку з митним оформленням товарів, що ввозились позивачем, відсутні.

Щодо спрацювання автоматизованої системи управління ризиками, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 361 МКУ з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - робота органів доходів і зборів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Цілями застосування системи управління ризиками є, зокрема: запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення більш ефективного використання наявних у органів доходів і зборів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об'єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Проте, суд наголошує, що орган доходів і зборів при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що орган доходів і зборів неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом та визначив митну вартість за резервним методом. Так, в силу приписів статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товарів, як акт індивідуальної дії, є протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

11 квітня 2019 року на електрону адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з проханням стягнути з Київської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ЕМ СІ Україна" судові витрати у сумі 27 300,00 грн.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 134 КАСУ за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів зазначає, що професійна правнича допомога надавалася позивачу адвокатами адвокатського об'єднання "Українська юридична колегія "Міжнародна правова допомога" на підставі договору від 13.07.2018 року № 13-01/18.

Додатком №1 до вищезазначеного договору передбачено порядок визначення розміру гонорару адвоката, виходячи з погодинної ставки у розмірі 4200,000 грн. за годину позасудової роботи, а також 4200,00 грн. - за участь адвоката у судовому засіданні (за судодень).

В матеріалах справи наявні документи, що підтверджують повноваження особи, яка надавала позивачу правову (правничу) допомогу від імені адвокатського об'єднання "Українська юридична колегія "Міжнародна правова допомога", його право на здійснення адвокатської діяльності та надано детальний опис робіт (наданих послуг), який становить 4,5 години та 2 судодня, загальний розмір витрат - 27300,00 грн.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року - без змін.

Стягнути з Київської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ЕМ СІ Україна" судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі 27 300,00 (двадцять сім тисяч триста) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Сорочко Є.О.