Справа № 140/499/19
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року ЛуцькСправа № 140/499/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Федорчук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними, скасування вимоги та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання дій протиправними, скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 № Ф-754-53 та зобов'язання відповідача зняти з обліку платника єдиного внеску як особа, яка проводить незалежну професійну діяльність.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (а.с. 1). Ухвалою суду від 21.03.2019 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 25), а в подальшому ухвалою суду від 27.03.2019 призначено судове засідання у даній справі на 12:00 год. 10.04.2019 (а.с. 38).

29.03.2019 позивачем до першого судового засідання подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив визнати дії відповідача в частині встановлення ОСОБА_1 ознак незалежної професійної діяльності з 10.08.2018 щодо постановлення на облік як платника єдиного внеску, особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність протиправними; скасувати рішення про встановлення ознак незалежної професійної діяльності з 10.08.2018 і постановлення на облік як платника єдиного внеску, особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність; визнати протиправними дії щодо формування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 № Ф-754-53 в розмірі 1288,12 грн. та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 № Ф-754-53.

Відповідно до частини першої статті 47 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, оскільки заява про уточнення (збільшення) позовних вимог подана до суду у межах строку, передбаченого частиною першою статті 47 КАС України, тому вказану заява про збільшення позовних вимог необхідно прийняти до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 08.08.2011 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює діяльність у сфері права, перебуває на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок 2 група). На обліку як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність не перебуває. Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звільнений від сплати єдиного внеску в зв'язку з тим, що є особою з інвалідністю 2 групи та отримує пенсію відповідно до закону.

У зв'язку з чим вважає, що не зобов'язаний перебувати на обліку у контролюючому органі як самозайнята особа, яка проводить незалежну професійну діяльність.

Однак, відповідачем 19.11.2018 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 № Ф-754-53 в сумі 1288,12 грн. При цьому, перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 10.08.2018 по 31.10.2018 не проводилося.

Враховуючи наведене просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву (а.с. 21-22) представник відповідача заперечує проти позову та просить суд в задоволені позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що згідно з даними інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 31.10.2018 сума заборгованості платника податків становила 1288,12 грн. на підставі цих даних і було сформовано оскаржувану податкову вимогу.

При цьому зазначає, що якщо особи є фізичними особами-підприємцями (крім ФОП, які є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу) та одночасно провадять незалежну професійну діяльність, то вони сплачують єдиний внесок, відповідно до бази нарахування, визначеної пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» як особи, які провадять незалежну професійну діяльність, в термін, встановлений абзацом 3 частини восьмої статті 9 вказаного Закону.

Також зазначає, що в разі перебування на обліку фізичної особи-підприємця та наступного взяття на облік цієї особи як самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, така особа не звільняється від сплати єдиного внеску та подання обов'язкової звітності як особа, яка проводить незалежну професійну діяльність, оскільки дохід такої особи підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Просить в задоволення позову відмовити

На відзив позивачем подано відповідь (а.с. 27-30) у якій позивач не погодився з аргументами відповідача з аналогічних підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.

У запереченні на відповідь на відзив (а.с. 57-58) представник відповідача не погодилася з доводами позивача з підстав, аналогічних тим, що наведені у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги, з урахуванням уточнення, підтримав повністю та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги заперечила, з підстав, наведених у відзиві та просила відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також заяви по суті справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08.08.2011 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом його економічної діяльності 69.10 є діяльність у сфері права та перебуває на обліку платників податків як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20.12.2018 за № 24172113, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та повідомленням про взяття на облік платника єдиного внеску фізичної особи-підприємця (а.с.42-45).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 від 02.11.2007 (а.с. 15).

Згідно облікових даних інформаційної системи органів доходів і зборів станом на 31.10.2018 за позивачем рахувалася заборгованість в сумі 1288,12 грн., у зв'язку з чим ГУ ДФС України у Волинській області сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 № Ф-754-53 з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 1288,12 грн.

Позивач оскаржив вимогу до ДФС України, рішенням якої від 04.02.2019 № 5580/6/99-99-11-05-02-25 вимогу залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 8-11).

Вважаючи безпідставним нарахування єдиного внеску, а вимогу такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною четвертою статті 4 Закону визначено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як свідчать матеріали справи, а також не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, відтак звільнений від сплати за себе єдиного внеску.

Згідно з частиною четвертою статті 8 Закону порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську.

Також пунктом 2 частини першої 1 статті 7 цього ж Закону, відповідно до яких єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частина третя статті 4 вказаного Закону передбачає, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (частина перша статті 13 Закону).

Аналіз положень Податкового кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" свідчить, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, а доходи, отримані від здійснення такої діяльності підлягають оподаткування згідно з статтею 178 ПК України у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Як встановлено вище, ОСОБА_1 здійснює діяльність за кодом КВЕД - 69.10 -діяльність у сфері права.

Отже, діяльність адвоката підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів якої регулюються статтею 178 ПК України лише у випадку, якщо така особа не є фізичною особою - підприємцем.

Згідно з пунктами 63.1, 63.2 статті 63 Податкового кодексу України (далі - ПК України) облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов'язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Пунктом 63.5 статті 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 65.1, 65.2 статті 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Таким чином, ПК України передбачає обов'язок стати на облік у контролюючому органі у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.

Відповідно до положень підпунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з пунктами 291.3., 291.4 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Перелік осіб, які не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп наведено у пункті 291.5 статті 291 ПК України. Адвокати в цьому переліку відсутні.

Суд зазначає, що законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом не передбачений.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до статті 5 Закону, зокрема відповідно до частини третьої, взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 116 від 24.11.2014.

З огляду на те, що види діяльності позивача як фізичної особи-підприємця та особи, яка провадить незалежну професійну діяльність співпадають, то вона не має обов'язку подання звітності як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, оскільки у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

Суд зазначає, що оскільки позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", тому до нього не можуть застосовуватись положення частини третьої статті 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ГУ ДФС у Волинській області безпідставно здійснило нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 № Ф-754-53 є протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірності оскаржуваної в даній адміністративній справі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 № Ф-754, а тому її необхідно визнати протиправною та скасувати.

Позовна вимога про визнання протиправними дій ГУ ДФС у Волинській області по формуванню податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 № Ф-754-53 в розмірі 1288,12 грн. не підлягає до задоволення, враховуючи те, що в межах розгляду вказаного спору судом дано правову оцінку вимозі про сплату боргу (недоїмки) контролюючого органу, за результатами якого суд прийшов до висновку про її протиправність та скасування. Визнання протиправною вимоги та її скасування судом є достатнім для захисту порушених прав позивача та не потребує додаткового визнання протиправними дій відповідача по її винесенню.

Щодо позовних вимог про визнання дій відповідача в частині встановлення ОСОБА_1 ознак незалежної професійної діяльності з 10.08.2018 щодо постановлення на облік як платника єдиного внеску, особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність протиправними; скасування рішення про встановлення ознак незалежної професійної діяльності з 10.08.2018 і постановлення на облік як платника єдиного внеску, особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, то вони до задоволення не підлягають, оскільки будь-яких дій про встановлення ознак незалежної професійної діяльності позивача і постановлення на облік як платника єдиного внеску, особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність ГУ ДФС у Волинській області не вчинялося та самостійних рішень не приймалося, а було відображено лише в інформаційній системі органу доходів і зборі.

При цьому, щодо здійснення ОСОБА_1 незалежної професійної діяльності судом дано правову оцінку в межах розгляду даної справи.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що підставою для звернення до адміністративного суду є наявність у позивача порушених прав, свобод або інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень. В такому випадку порушені права підлягають захисту судом у спосіб, що дозволить відновити таке порушене право.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у Волинській області будь-яких самостійних рішень, дій чи бездіяльності, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, відповідачем не приймалося та не вчинялося, а мало місце лише вчинення технічних дій, які не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків.

В даному випадку, позивач звернувся за захистом прав, які відповідачем не порушені.

Отже, суд зазначає, що в разі якщо фактично спору між сторонами не існує, то спірні правовідносини не виникають, а відтак, і право на звернення до суду не може бути реалізоване.

Відтак в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 № Ф-754-53.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідач: Головне управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 15 квітня 2019 року.