Справа № 1640/2726/18
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 р.Справа № 1640/2726/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Чалого І.С. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника третьої особи - Сиромятнікова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року (суддя Костенко Г.В.; м. Полтава; повний текст рішення складено 18.12.2018 року) по справі № 1640/2726/18

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи: Головне управління Національної поліції України в Полтавській області, Відділ примусового виконання рішень в особі Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач, Лубенський ВП ГУНП в Полтавській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Полтавській області (далі - ГУНП в Полтавській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відділ примусового виконання рішень в особі Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Відділ примусового виконання рішень в особі УДВС ГТУЮ у Полтавській області), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт №15 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою - НТ* від 06.07.2018 за фактом отримання ОСОБА_1 травми 29.09.2017;

- зобов'язати відповідача повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 29.09.2017;

- зобов'язати відповідача в ході повторного службового розслідування за фактом отримання травми 29.09.2017 скласти акти за формами Н - 1* та Н - 5*, з висновком комісії, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов'язків 29.09.2017;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт №15 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою - НТ* від 06.07.2018 Лубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області за фактом отримання ОСОБА_1 травми 29.09.2017.

Зобов'язано Лубенське відділення поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 29.09.2017, з урахуванням висновків суду.

Зобов'язано Лубенське відділення поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області в ході повторного службового розслідування за фактом отримання травми 29.09.2017 скласти акти за формами Н - 1* та Н - 5*, з висновком комісії, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов'язків 29.09.2017.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що оскаржувані рішення та акти форми НТ №15 від 06.07.2018 та Н-5 від 06.07.2018 прийнято та складено з дотриманням порядку з урахуванням всіх встановлених обставин нещасного випадку. З посиланням на п. 3.11. Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністра внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, відповідач вказує, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався, зокрема, унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Зазначає, що проведеним ГУНП в Полтавській області службовим розслідуванням за фактом отримання тілесних ушкоджень старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_1 було встановлено порушення останнім вимог п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-УІ, п. 1 р. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС №1179-2016р., п. 49 Додатку 1 до Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах та навчальних закладах МВС України, затвердженої наказом МВС № 940-2012р., п. 3.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС № 1346-2002р.

Висновок службового розслідування, який став підставою для прийняття оскаржуваних Актів було оскаржено ОСОБА_1 до суду та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

За таких обставин, апелянт вважає, що вимоги позивача щодо скасування Актів є безпідставними та надуманими, оскільки підставою для їх видання став саме висновок службового розслідування, про що зазначено в Актах Н-5 та НТ № 15. Також апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції є втручанням у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Третьою особою - Лубенським ВП ГУНП в Полтавській області, подано відзив на апеляційну скаргу в якому, з посиланням на ст. 19 Конституції України, п. 2.1, п. 3.8 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністра внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, просить суд ухвалити законне і обґрунтоване рішення стосовно заявлених позовних вимог, на підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника позивача та представника третьої особи - ГУНП в Полтавській області, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 25.11.2010 року по 06.11.2015; в органах Національної поліції України - з 07.11.2015 року.

28.09.2017 року до Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області надійшов лист лікаря-психіатра Лубенського поліклінічного відділення Лубенської центральної міської лікарні щодо надання 29.09.2017 року допомоги та виділення співробітників поліції для госпіталізації психічно хворого для примусової госпіталізації. У зв'язку з надходженням даного запиту начальником сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області було надано вказівку старшому дільничному офіцеру ОСОБА_1 та старшому дільничному офіцеру ОСОБА_5 виконати запитуване супроводження.

29.09.2017 року вказані офіцери прибули до чергової частини Лубенського ВП, де отримали окремі спеціальні засоби - бронежилети. Окремі спецзасоби (наручники та газові балончики) мали свої - за поясненням позивача, яке відповідачем не спростовувалося. В подальшому супроводжували лікаря та на автомобілі "швидкої медичної допомоги" прибули до місця проживання психічно хворої особи, яку з місця помешкання й у присутності його матері почали супроводжувати по сходах будинку до автомобіля для доставлення до лікувального закладу. Під час руху по сходах психічно хвора особа штовхнула ОСОБА_1, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на сходи, при цьому отримав травму голови.

В подальшому позивач, ОСОБА_1, неодноразово, починаючи з 29.09.2017 року, звертався до лікувальних закладів. Йому було встановлено діагноз: "Закрита черепно-мозкова травма", "струс головного мозку", призначено відповідне лікування. З 30.09.2017 року по 13.10.2017 року проходив стаціонарне лікування в медичній установі.

Після повідомлення позивачем керівництва про факт його травмування та після надходження до Лубенського ВП повідомлення лікувального закладу про госпіталізацію ОСОБА_1 комісією ГУНП в Полтавській області було проведено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Лубенського ВП ОСОБА_1

Також наказом по Лубенському ВП № 42 від 02.10.2017 року було створено комісію з розслідування нещасного випадку, який стався 29.09.2017 з капітаном поліції, дільничним офіцером сектору превенції ОСОБА_1

Згідно висновку службового розслідування, затвердженого 27.10.2017, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у період проходження служби при обставинах, не пов'язаних із виконанням службових обов'язків; за порушення п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 1 р. 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВВС № 1179-2016, п. 49 Додатку 1 до Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах і навчальних закладах МВС України, затверджених наказом МВС України № 940-2012, п. 3.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346-2002 - комісія вважала за необхідне оголосити ОСОБА_1 сувору догану).

07.11.2017 року затверджено акт № 9, складений комісією Лубенського ВП з розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, за формою НТ* "Про нещасний випадок невиробничого характеру". Згідно цього акту, нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

В цей же день, 07.11.2017, затверджено акт за формою Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 29.09.2017 року зі старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 Згідно даного акту, комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок трапився зі ОСОБА_1 в період проходження ним служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, унаслідок порушення ним службової дисципліни, що виявилося в порушенні п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 1 р. 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВВС № 1179-2016, п. 49 Додатку 1 до Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах і навчальних закладах МВС України, затверджених наказом МВС України № 940-2012, п. 3.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346-2002.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 у справі №816/2106/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, м.Лубни Полтавської області задоволено частково: визнано протиправними та скасовано акти розслідування нещасного випадку за формою Н-5* від 07.11.2017 та Акт №9 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* від 07.11.2017 за фактом отримання травми ОСОБА_1; зобов'язано Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області провести розслідування нещасного випадку, що стався 29.09.2017 з ОСОБА_1 повторно з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 у справі №816/2106/17 залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2018, набрало законної сили 04.04.2018.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 у справі №816/2106/17 Лубенським відділом поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області повторно складено та затверджено Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт №15 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою - НТ* від 06.07.2018 за фактом отримання ОСОБА_1 травми 29.09.2017.

Зі змісту зазначених актів судом встановлено, що комісія повторно прийшла до висновку, що нещасний випадок трапився зі ОСОБА_1 в період проходження ним служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, унаслідок порушення ним службової дисципліни, що виявилося в порушенні п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 1 р. 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВВС № 1179-2016, п. 49 Додатку 1 до Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах і навчальних закладах МВС України, затверджених наказом МВС України № 940-2012, п. 3.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346-2002.

Позивач не погодився із зазначеними актами, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судовими рішеннями у справі №816/2106/17, які набрали законної сили, встановлено, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, то достовірність, зазначеної інформації на підставі рішення суду, що набрало законної сили, не може ставитися Лубенським відділом поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області під сумнів за відсутності відповідних доказів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (надалі - Закон №2694).

Статтею 1 Закону № 2694 визначено поняття охорони праці - як система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону, працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

За приписами ст. 22 Закону №2694, встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України - є "Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404(надалі - Порядок №1346), який розроблено з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

У відповідності до п. 2.1 Порядку №1346, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Пунктом 2.2 зазначеного Порядку №1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до п. 3.9 Порядку №1346, комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов'язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; - підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Пунктом 3.11 Порядку № 1346 передбачено, що комісія визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, не пов'язаних з виконанням службових обов'язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11; унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Підставою для складення відповідачем оскаржених актів, слугував висновок відповідача про те, що нещасний випадок, що стався зі ОСОБА_1, трапився у період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, оскільки трапився унаслідок порушення ОСОБА_1 службової (трудової) дисципліни.

Порушення службової дисципліни позивачем, в даному разі, на думку відповідача виразилося в порушенні п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 1 р. 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС № 1179-2016, п. 49 Додатку 1 до Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах і навчальних закладах МВС України, затверджених наказом МВС України № 940-2012, п. 3.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346-2002.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов'язаний: професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно п. 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179-2016, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Додатком № 1 до Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах і навчальних закладах МВС України, затверджених наказом МВС України № 940-2012, затверджено перелік кримінальних правопорушень, інших правопорушень, надзвичайних ситуацій та інших подій, інформація про які подається до МВС України, головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, Головного управління внутрішніх військ МВС України. Відповідно до п. 49 вказаного Додатку, до такого переліку віднесено загибель, поранення або нанесення тілесних ушкоджень, травмування працівника ОВС, військовослужбовця внутрішніх військ, їх близьких родичів, знищення або пошкодження їхнього майна у зв'язку з виконанням працівником чи військовослужбовцем службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки та у боротьбі зі злочинністю.

Порушення вказаних норм, як на думку відповідача, полягало у тому, що позивач, приступаючи до виконання завдання зі супроводження психічно хворого до лікувального закладу, не отримав та не скористався захисним спеціальним спорядженням - захисним шоломом, всупереч вказівці керівництва.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що правову оцінку аналогічним доводам відповідача з приводу порушення ОСОБА_1 службової дисципліни при вказаних у висновку обставинах, було надано у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 року по справі № 816/2107/17, постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018 року у справі № 816/2107/17, а також у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 та постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2018 у справі № 816/2106/17.

Так, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа -Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області - задоволено.

Наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 149 від 06.11.2017 року в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани визнано протиправним та скасовано.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 по справі № 816/2107/17 змінено в частині визначення номеру скасованого Наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Замість " Наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 149 від 06.11.2017 р." вказано "Наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1495 від 06.11.2017 р.".

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017р. по справі № 816/2107/17 залишено без змін.

В межах розгляду даної справи № 816/2107/17 судами надано правову оцінку обставинам, викладеним у висновку службового розслідування, затвердженого 27.10.2017 року, які стали підставою для прийняття Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області наказу № 1495 від 06.11.2017 р. «Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності» та встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 ознак порушення службової дисципліни та дисциплінарного проступку.

Таким чином, судовим рішенням у справі № 816/2107/17, яке набрало законної сили 17.04.2018 року встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 ознак порушення службової дисципліни та дисциплінарного проступку, а саме: п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 1 р. 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВВС № 1179-2016, п. 49 Додатку 1 до Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах і навчальних закладах МВС України, затверджених наказом МВС України № 940-2012, п. 3.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України.

Крім того, приймаючи рішення у справі № 816/2106/17, суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що оскаржувані акти НТ* та Н-5 прийняті необґрунтовано, на підставі помилкових висновків про наявність у діях позивача порушення службової дисципліни, а тому вони є протиправними і підлягають скасуванню.

Задовольняючи відповідні позовні вимоги, судами встановлено, що між подіями, які відбулися під час виконання позивачем своїх службових обов'язків та отриманням ОСОБА_1 травм існує прямий причинно-наслідковий зв'язок, який безумовно вказує на наявність нещасного випадку в період проходження служби і пов'язаний з виконанням позивачем своїх обов'язків, у зв'язку з чим суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про необхідність захистити порушене право позивача шляхом зобов'язання Лубенського ВП повторно провести розслідування нещасного випадку, що мав місце зі ОСОБА_1, з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

Отже, судовим рішенням у справі № 816/2106/17, яке набрало законної сили, встановлено, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, а також спростовано доводи Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про те, що нещасний випадок трапився унаслідок порушення позивачем службової (трудової) дисципліни.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Разом з тим, відповідач, під час проведення, на виконання судового рішення справі № 816/2106/17, повторного розслідування нещасного випадку, що мав місце із ОСОБА_1 , та прийняття за його результатами спірних актів, висновків судів, викладених у вищезазначених судових рішеннях, не врахував та повторно, з посиланням на чинність висновку службового розслідування від 26.10.2017 року, дійшов висновку про те, що нещасний випадок з позивачем трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків унаслідок порушення потерпілим службової (трудової дисципліни).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи відсутність в діях ОСОБА_1 порушення службової дисципліни, що встановлено судовими рішеннями у справах №816/2107/17 та №816/2106/17, які набрали законної сили, колегія суддів вважає, що Лубенське ВП ГУНП в Полтавській області, складаючи 06.07.2018 після проведення повторного розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_1 акти за формами НТ* та Н-5*, безпідставно, ігноруючи при цьому обставини, встановлені судовими рішеннями, посилалося на висновки комісії, висловлені у висновку службового розслідування ГУНП в Полтавській області.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт №15 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою - НТ* від 06.07.2018 Лубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області за фактом отримання ОСОБА_1 травми 29.09.2017 є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів не приймає посилання відповідача у апеляційній скарзі на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 по справі № 1640/2536/18, яким залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасувати пункти 1, 2, 3 Висновку службового розслідування від 27 жовтня 2017 року за фактом отримання тілесних ушкоджень старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_1, на підставі якого позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, як на доказ вчинення ОСОБА_1 порушення службової дисципліни, з наступних підстав.

Як вбачається з рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 по справі № 1640/2536/18, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування висновків службового розслідування, суд виходив з того, що висновки, викладені у висновку службового розслідування, є відображенням дій уповноважених осіб і самі по собі не породжують правових наслідків для особи і, відповідно, такий висновок не порушує прав позивача.

Суд зазначив, що на підставі висновку службового розслідування видається наказ про накладення дисциплінарного стягнення, який і може бути предметом оскарження, оскільки має вплив на правовий статус особи, а висновок службового розслідування не є індивідуальним актом в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, посилання відповідача на вказане рішення як на доказ, що підтверджує правомірність прийняття оскаржуваних позивачем у даній справі актів, є безпідставними.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, враховуючи факт формального виконання відповідачем рішення суду у справі №816/2106/17 та позицію відповідача у даній справі, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов'язання Лубенського відділення поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 29.09.2017 та в ході повторного службового розслідування за фактом отримання травми 29.09.2017 скласти акти за формами Н - 1* та Н - 5*, з висновком комісії, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов'язків 29.09.2017.

Твердження відповідача про втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб'єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, з урахуванням того, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено помилковість висновків про наявність у діях позивача порушення службової дисципліни, про настання нещасного випадку з ОСОБА_1 в період проходження служби, який не пов'язаний з виконанням службових обов'язків; доведено протиправність оскаржуваних актів НТ* та Н-5. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Враховуючи ігнорування відповідачем висновків суду у справах №№ 816/2106/17 та 816/2107/17 про відсутність в діях позивача ознак порушення службової дисципліни та дисциплінарного проступку та настання нещасного випадку з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, суд першої інстанції обрав обґрунтований та ефективний спосіб захисту прав позивача у спірних правовідносинах.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року по справі № 1640/2726/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 15.04.2019 року