Справа № 320/6668/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6668/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача (апелянта): Гук А.Ю.,

від відповідача: не з'явились,

розглянувши відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації "Новопетрівська громада" на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом Громадської організації "Новопетрівська громада" до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання незаконними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Громадська організація "Новопетрівська громада" з позовом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Новопетрівської сільської ради Вишгородського району від 30 серпня 2013 року "Про надання дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,8039 га (кадастровий номер НОМЕР_1) в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області для особистого селянського господарства";

- визнати незаконним та скасувати рішення Новопетрівської сільської ради Вишгородського району від 10 червня 2014 року "Про передачу у власність земельної ділянки 0,8039 га (кадастровий номер НОМЕР_1) громадянину ОСОБА_4 для особистого селянського господарства".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що згідно з даними наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26.12.2018 №151024159, власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська обл., Вишгородський р., с. Нові Петрівці є ОСОБА_5.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір виник з приводу правомірності набуття права власності на земельну ділянку загальною площею 0,8039 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташовану в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, а пред'явлений позов жодним чином не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування - Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Таким чином, судом першої інстанції було встановлено, що позивач, пред'явивши адміністративний позов до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області у дійсності оспорює право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,8039 га., яке зареєстроване у встановленому законом порядку, тобто цивільного права, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

За наведених обставин та враховуючи, що спір за пред'явленим позовом має очевидний цивільно-правовий характер Київський окружний адміністративний суд вирішив, що цей спір має розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням та вважаючи, що судом першої інстанції було допущено порушення норм чинного законодавства України, а також неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення питання про відкриття провадження та встановлення обставин для визначення підвідомчості даного спору, позивач звернувся до суду із даною апеляційною скаргою, відповідно до змісту якої просить суд скасувати ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у даній справі та направити цю справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги позивача явку уповноваженого представника до суду не забезпечив та про причини його неявки суду не повідомив.

За наведених обставин та керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, якими визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вирішила здійснити судовий розгляд справи за даною явкою.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту позовної заяви, предметом даного спору є оскарження рішень Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, зокрема, щодо передачі у власність громадянину ОСОБА_4 земельної ділянки 0,8039 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для особистого селянського господарства.

Позовні вимоги та апеляційна скарга вмотивовані тим, що вказана земельна ділянка знаходилась у постійному користуванні ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» та не перебувала у власності, користуванні або на балансі відповідача, а тому останній не мав права розпоряджатись вказаною земельною ділянкою та передавати її у власність третій особі.

Отже, з наведеного вбачається, що позивач фактично оспорює право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,8039 га.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 23130316 від 18.06.2014 серії НОМЕР_2 та згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки, яка розташована в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,8039 га є ОСОБА_4.

Водночас, як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи на даний час власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 2001 від 27.06.2014, укладеного з ОСОБА_4

Згідно з даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26.12.2018 №151024159 право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) зареєстровано у встановленому законом порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спір у справі, що розглядається, стосується права власності на земельну ділянку фізичної особи, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, тобто цивільного права, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

У свою чергу, колегія суддів зауважує, що до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Водночас, з огляду на вищевикладене, колегією суддів встановлено, що спір у даній справі не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, здійснюючі владні управлінські функції та приймаючи оскаржувані рішення не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняті оскаржувані рішення стосувались прав інших осіб, а не позивача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду попередньої інстанції, що пред'явлений позов жодним чином не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування - Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

У даному випадку, суд апеляційної інстанції вважає, що звертаючись до суду з даним позовом та оспорюючи право власності на земельну ділянку, яке зареєстровано у встановленому законом порядку за іншою особою, позивач намагається захистити майнові права та інтереси територіальної громади с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області на цю земельну ділянку.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» права користування вказаною земельною ділянкою та фактично намагається в такий спосіб вплинути на дійсність договірних відносин, які виникли між її власником та третьою особою.

Водночас, колегія суддів зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після своєї реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, оскільки виникає спір про право цивільне.

Разом з цим, колегія суддів також враховує правову позицію пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 викладену у пункті 21 вказаної постанови, де судом було зазначено, що спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що даний спір має приватноправовий характер та з урахуванням суб'єктного складу сторін спору і тих осіб, на чиї інтереси впливає таке рішення має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, оскільки на даний час є невирішеним спір про право цивільне.

Разом з цим, колегія суддів роз'яснює позивачу, що за правилами цивільного судочинства є можливим одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також захисту прав чи інтересів позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 184/2470/13 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 826/631/15.

З огляду на зазначене, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала Київського окружного адміністративного суду про відмову у відкритті провадження у даній справі є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 311-313, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Новопетрівська громада" залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

О.А. Губська

Повний текст постанови виготовлено 15 квітня 2019 року