Справа № 199/1714/19
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2019-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/1714/19
(2-а/199/45/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

15.04.2019

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Перетятько А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень інспектора роти № 1 батальйону №2 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у званні лейтенанта поліції ОСОБА_2, де треті особи полк патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що він 19.02.201 приблизно о 12.30 год. керував транспортним засобом КАМАЗ р/н НОМЕР_1 і рухався у м. Кривому Розі. В цей час на вул. Дніпропетровське шосе його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з тих підстав, що він рухався у лівій смузі на вантажному транспортному засобі, чим порушив п.п. 11.6. 11.5 ПДР України, за що ч. 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, у звязку із чим було складено постанову і накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є незаконним, не обґрунтованим та не доведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 930559 від 19.02.2019 року підлягає скасуванню з наступних підстав.

На переконання позивача, в порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 інспектор поліції не розяснив йому права і обовязки, визначені ст. 63 Конституції України, 307, 308, 268, 287-289 КУпАП. Крім того, відмовив у розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у звязку з його необхідністю скористуватися юридичною допомогою, інспектором не надано йому можливість користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката. Позивач зазначає, що інспектором було порушено вимоги ст.ст. 251, 276, 280, 283 КУпАП.

Позивач зазначає, що інспектором було порушено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, крім того, жодного попередження щодо застосування пристрою відеотехніки у вигляді бейджа або інформаційного знаку не було. Також, на переконання позивача, працівник патрульної поліції не мав права притягти його до адміністративної відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує. Позивач вважає, є всі підстави вважати, що відповідачем фактично не зафіксовано порушення його вимог розташування транспортних засобів на дорозі, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що поліцейський розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними.На переконання позивача постанова не відповідає вимогам закону, у звязку з чим в позові заявлено вимогу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позивач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, надав до суду письмовий відзив на позовну заяву та DVD диск з відеозаписом, вважає позовні вимоги позивача безпідставними та просить відмовити у їх задоволені.

У своєму відзиві відповідач вказує на те, що ним, інспектором Гончар В.В., під час патрулювання 19.02.2019 було помічено, що у м. Кривому Розі по вул. Дніпропетровське шосе водій ОСОБА_1, як зясувалося після зупинки, керуючи вантажним автомобілем, маса якого складає більше ніж 3.5 т. Камаз 4308, з державним номерним знаком АА9856ІК на дорозі, яка має по три смуги для руху в кожному напрямку рухався в крайній лівій смузі без наміру здійснювати поворот ліворуч або розворот, чим порушив п.п. 11.6 ПДР України. Даний транспортний засіб було зупинено з дотриманням ПДР.

Після того, як було даний транспортний засіб зупинено, він підійшов до позивача, представився згідно з п. 3 ст. 18 ЗУ " Про Національну поліцію", після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію" повідомив про те, що ведеться відеофіксація та причину зупинки, а саме те, що позивач керуючи вантажним транспортним засобом, маса якого складає більше 3.5 т. на дорозі, яка має по 3 смуги для руху в обох напрямках рухався по крайній лівій смузі не маючи наміру виконувати поворот ліворуч чи розворот. Після чого попросив предявити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду справи. Зачитав позивачу його права зазначені у ч.1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.Після зясування усіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення розташування транспортних засобів на проїзній частині, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як зазначено відповідачем, за результатами розгляду адміністративної справи та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 930559 від 19.02.2019 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Позивачу були розяснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287-289 КУпАП.

Відповідач також вказує, що не може погодитися із твердженням позивача щодо незаконного розгляду справи на місці та ненадання можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, виходячи з наступного.

Інспектор патрульної поліції має право розглядати справу про адміністративне правопорушення "на місці скоєння правопорушення" згідно з ч.6 ст.276 КУпАП- "Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення." Відповідно до п.2.3 у розділі «Установив» Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 притягнення особи до адміністративної відповідальності у випадках визначених у ст. 258 КУпАП фактично відбувається у скороченому провадженні. Також відповідач просить врахувати, що вказане рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення та ще те, що «скорочене провадження у справах які зазначені у ст.258 КУпАП про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення». Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцем знаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу."

Також виходячи з того, що ніяких клопотань не надходило під час розгляду справи та з того, що у ст. 268 КУпАП зазначені права, а не обовязки, тобто позивач міг скористуватися ними у повному обсязі так і не скористуватися зовсім.

Щодо посилань позивача на наказ №100 від 03.02.2016 року, то відповідачем зазначено, що відповідно до наказу № 625 від 15.04.2016 року було скасовано наказ Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 № 100.

Щодо твердження позивача, що ним не було вчинено правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, та відповідач не мав доказів вчинення ним правопорушення, відповідач зазначає, що він є повністю здоровою людиною та жодних вад не має, в тому числі вад зору, рухаючись по вул. Дніпропетровське шосе ним було помічено автомобіль, яким керував позивач, та який здійснив виїзд у крайню ліву смугу для випередження автомобілю. Також доказом цього є відеозапис з автомобільного реєстратора, який було на вимогу позивача йому продемонстровано.

На переконання відповідача, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Представники третіх осіб не скористалися правом брати участь в судових засіданнях та правом надання пояснень щодо позову або відзиву .

Дослідив докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.02.2019 о 12:30 год. позивач ОСОБА_1, керуючи вантажним транспортним засобом, маса якого складає більше, ніж 3,5 тони на дорозі, яка має по три смуги для руху в кожному напрямку, займав крайню ліву смугу без наміру повороту ліворуч або розвороту, чим порушив п.п. 11.6 Правил дорожнього руху, що підтверджується відеозаписом з відео реєстратора патрульного авто інспектора Гончара В.В. (а.с.42).

Постановою відповідача серії ЕАВ № 930559 позивача за вчинене правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі 425 грн., що підтверджується відповідною постановою (а.с. 8).

Спірні правовідносини виникли із дій субєкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Так, статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" на поліцію покладені завдання щодо регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Законом України від 14.07.2015 року № 596-VIII, який набрав чинності 08.08.2015 року, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаними змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв. Цим же Законом внесені зміни і до статті 258 КУпАП, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до її компетенції, при цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місті вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Посилання позивача на те, що його вина не доведена, суд вважає безпідставними, оскільки з відеозапису камери відеореєстратора патрульного авто відповідача та нагрудного знаку чітко вбачається, що позивачем було порушено Правила дорожнього руху України, а саме п. 11.6, який чітко вказує на те, що на дорогах, які мають три і більше смуги для руху в одному напрямку, вантажним автомобілям з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т, тракторам, самохідним машинам і механізмам дозволяється виїжджати на крайню ліву смугу лише для повороту ліворуч та розвороту, а у населених пунктах на дорогах з одностороннім рухом, крім цього, для зупинки зліва, в дозволених випадках, з метою завантаження чи розвантаження.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

Відповідачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження факту правомірності прийнятого ним рішення та винесення оскаржуваної постанови. Всі дії та обставини, що зафіксовані на відеозаписі повністю відповідають запереченням та поясненням, викладеним відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Так, з оскаржуваної постанови та відеозапису субєкта владних повноважень вбачається, що позивачу роз'яснювалися права, передбачені статтею 268 КУпАП, строк і порядок оскарження цієї постанови, про що також свідчить його підпис в оскаржуваній постанові.

Оскаржувана позивачем постанова відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Порушень вимог статті 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з боку відповідача також не встановлено.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд не вбачає підстав для задоволення позову та приходить до висновку про відмову у його задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6-10, 12, 22, 25, 72-77, 79, 90, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень інспектора роти № 1 батальйону №2 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у званні лейтенанта поліції ОСОБА_2, де треті особи полк патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї