Справа № 1.380.2019.000006
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2019-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000006
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.

секретар судового засідання Витвицька В.П.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування припису та постанови про накладення штрафу, -

встановив:

фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати припис № ЛВ 3319/474/АВ/П від 27.11.2018 про усунення виявлених правопорушень, винесений головним державним інспектором Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_4;

- визнати незаконною та скасувати постанову № 3319/474/АВ/ФС від 22.12.2018 про накладення штрафу у розмірі 223 380, 00 грн, винесену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за результатами інспекційного відвідування державним інспектором Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_4 складено акт від 27.11.2018 №ЛВ3319/474/АВ інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю, в якому встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України №413, а саме допущено до роботи працівників по продажу продовольчих товарів: ОСОБА_6 (за адресою: м.Львів, пр.Чорновола, 67А (ринок «Старий Лицар»); ОСОБА_7 (за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 104) без укладення трудового договору, оформлення наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 27.11.2018 року відповідачем складено припис про усунення виявлених правопорушень №ЛВ3319/474/АВ/П, яким встановлено термін для усунення порушень до 10.12.2018 року. 07.12.2018 головним державним інспектором Головного управління Держпраці у Львівській області було складено протоколи про адміністративне правопорушення №ЛВ3319/474/АВ/Н/1НТ та №ЛВ3319/474/АВ/Н/2НТ, а 22.12.2018 першим заступником головного управління Держпраці у Львівській області винесено постанову №ЛВ3319/474/АВ/ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 223 380, 00 грн. Позивач не погоджується з винесеним приписом та постановою про накладення штрафу, вважає їх незаконними та протиправними. Зокрема, зазначає, що адреси, які були вказані в направленні № 2631 від 26.11.2018 не є фактичними адресами, за якими здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1, а містить також адреси інших субєктів господарювання, які жодного відношення до господарської діяльності позивача не мають. Крім того, вважає, що неповідомлення її як керівника про проведення перевірки призвело до грубого порушення права ФОП ОСОБА_1 захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, так як саме на етапі допуску до перевірки обєкт відвідування може порушити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Державної служби України з питань праці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами. На підтвердження своїх заперечень щодо позову ФОП ОСОБА_1 Головним Управління Держпраці у Львівській області надано копії трудових договорів ФОП ОСОБА_1 із ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Однак, зазначені особи у день перевірки 27.11.2018 на роботі за адресами проведення інспекційного відвідування, а саме: м. Львів, пр. Чорновола, 67А, м. Львів, вул. Стрийська, 104 - не перебували, а працюють у ФОП ОСОБА_1 за іншими адресами, тому не є доказами, належними, достовірними та достатніми, які б підтверджували законність та правомірність проведеного інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 27 листопада 2018 року та подальшого складання оскаржуваного припису та постанови про накладення штрафу. Між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_7 і ОСОБА_11 26.11.2018 були укладені цивільно-правові договори, за якими вони виконували роботу в продуктових магазинах. Після закінчення дії вказаних цивільно-правових договорів, позивачем видано наказ № 7 про прийняття вказаних працівників на посаду продавця в торгових точках ФОП ОСОБА_1 17 січня 2019 року Шевченківським районним судом м. Львова прийнята постанова, якою суд ухвалив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП. 17 січня 2019 року Франківським районним судом м. Львова прийнята постанова, якою суд ухвалив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП . Накладені судовими рішеннями штрафи були сплачені ОСОБА_1 в повному обсязі. Оскільки за допуск фізичних осіб до роботи без оформлення трудового договору підприємця ОСОБА_1 уже притягнуто до адміністративної відповідальності постановами Франківського та Шевченківського районних судів м. Львова, що набрали законної сили, застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500, 00 грн згідно кожної вищевказаної постанови, відтак накладення на ОСОБА_1 штрафу за те саме правопорушення також постановою Управління Держпраці у Львівській області № 3319/474/АВ/ФС від 22.12.2018 є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням ст.61 Конституції України.

Ухвалою суду від 29.01.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

20.02.2019 на адресу суду за вх.№5820 надійшов відзив відповідача, згідно якого на підставі інформації щодо ймовірних неоформлених трудових відносин, яка була надана Головним управлінням ДФС у Львівській області № 29296/10/13-01-21-04 від 22.08.2018 року, відповідно до наказу Управління № 2829-П від 26.11.2018 року та направлення № 2631 від 26.11.2018 року інспекторів праці ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 направлено провести інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з найманим працівником, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обовязків у ФОП ОСОБА_1 За результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування № ЛВ3319/474/АВ від 27.11.2018 року. У звязку з виявленням порушень вимог ч. 1 ч. 3 ст. 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України №413 внесено припис № ЛВЗЗ19/474/АВ/П від 27.11.2018 року. Інспекційне відвідування здійснювалось за фактичними адресами здійснення господарської діяльності позивача, зокрема: м. Львів, вул. Княгині Ольги (ринок «Провесінь»), м. Львів, вул. Стрийська, 104 (магазин), м. Львів, пр. Чорновола, 67А (ринок «Старий Лицар»). Здійснення господарської діяльності за цими адресами позивачем не заперечується, а тому доводи позивача щодо порушень ч. 1 ст. 4, ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є безпідставними. В ході проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 встановлено двох працівників за виконанням трудової функції - продажем продовольчих товарів: ОСОБА_6 (за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 67А (ринок Старий Лицар), ОСОБА_7Г (за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 104), які допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому в ході інспекційного відвідування надано трудові договори та накази про прийняття на роботу інших працівників - продавців, зокрема ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_17 Відтак оскільки під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не надано жодних документів (наказів про прийняття на роботу, трудових договорів, повідомлення про прийняття на роботу, табелів обліку робочого часу та ін.) щодо працевлаштування ОСОБА_6, ОСОБА_7, ведення яких передбачено законодавством про працю при використанні найманої праці, оскаржуваний позивачем припис та постанови про накладення штрафу є законними та обґрунтованими, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28.08.2018 за вх.№01-10/14008 Головним управлінням Держпраці у Львівській області отримано листа Головного управління ДФС у Львівській області «Про надання інформації» згідно якого, на підставі зазначеної в листі інформації, що може свідчити про відсутність укладених трудових угод, інших документів про офіційну працевлаштованість, просить провести контрольно-перевірочні заходи по господарській діяльності, зокрема, ФОП ОСОБА_1

26.11.2018 першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_5 видано наказ №2829-П згідно якого, на підставі п.п.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 за листом ГУ ДФС у Львівській області від 22.08.2018 №29296/10/13-01-21-04 в термін з 26.11.2018 по 27.11.2018 наказано провести інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обовязків у ОСОБА_18 Сергіївна: юридична адреса: Львівська обл., м. Львів, м. Винники, вул. Забава Приозерний, буд.1, фактична адреса: Львівська обл., м. Львів, вул. Стрийська, буд. 104, Львівська обл., м. Львів, вул. Наукова, буд. 4, Львівська обл., м. Львів, вул. Мазепи, буд. 11, Львівська обл., м. Львів, вул. Садова, буд.11Б (ринок «Новий»), Львівська обл., м. Львів, пр. Чорновола, буд.67А (ринок «Старий Лицар»), Львівська обл., м. Львів, вул. Широка, буд. 64, Львівська обл., м. Львів, вул. Кульпарківська, буд. 124, Львівська обл., м. Львів, вул. Княгині Ольги (ринок «Провесінь»), ринок «Краківський», Львівська обл., м. Пустомити, вул. Грушевського, буд. 64, Львівська обл., м. Пустомити, вул. Шевченка, буд. 6.

На підставі наказу ГУ Держпраці у Львівській області від 26.11.2018 №2829-П, листа ГУ ДФС у Львівській області від 22.08.2018 №29296/10/13-01-21-04 видано направлення від 26.11.2018 №2631 про проведення з 26.11.2018 по 27.11.2018 інспекційного відвідування у ОСОБА_18 Сергіївна щодо дотримання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обовязків.

Під час проведення інспекційного відвідування інспекторами встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (здійснює підприємницьку діяльність за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 67А (ринок Старий Лицар) допущено до роботи працівників по продажу продовольчих товарів: ОСОБА_6 за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 67А (ринок «Старий Лицар»), без укладення трудового договору, оформлення наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В ході проведення інспекційного відвідування підприємцем ОСОБА_1 не надано жодних документів (наказів про прийняття на роботу, трудових договорів, повідомлення про прийняття на роботу та ін.), щодо працевлаштування ОСОБА_6, ведення яких передбачено законодавством про працю при використані найманої праці. Крім того, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (здійснює підприємницьку діяльність за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, буд. 104) допущено до роботи працівника - ОСОБА_7 без укладення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не надано жодних документів (наказів про прийняття на роботу, трудових договорів, табелів обліку робочого часу, відомостей про нарахування та виплату заробітної плати та ін.), щодо працевлаштування особи ОСОБА_7, ведення яких передбачено законодавством і при використані найманої праці, що свідчить про неналежне оформлення трудових відносин.

27.11.2018 року, на основі виявлених порушень, інспектором праці ОСОБА_4 складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ЛВ3319/474/АВ, у якому зафіксовані порушення законодавства про працю (а.с.18-33).

27.11.2018 інспектором Головного управління Держпраці у Львівській області винесено припис №ЛВ3319/474/АВ/П про усунення виявлених порушень (а.с.34-35).

Крім того, за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 головним державним інспектором Орнатом Т.М. за вищенаведеними фактами були складені протоколи про адміністративне правопорушення від 07.12.2018 року №3319/474/АВ/Н/1НТ та №ЛВ3319/474/АВ/Н/2НТ, за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.3 ст. 41 КУпАП, які направлені для розгляду в Шевченківський районний суд м. Львова та Франківський районний суд м. Львова (а.с.49-52).

22.12.2018 року відповідачем винесено постанову №ЛВ3319/474/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, відповідно до якої, на позивача за порушення вимог ч. 1, 3 ст. 24 КзпП України, постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015 накладено штраф у розмірі 223 380, 00 грн (а.с.37).

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2019 у справі №466/9906/18 ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП. Стягнено з ОСОБА_1 штраф в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 грн в дохід держави (а.с.127).

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2019 справа №465/7631/18 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. 00 коп. (а.с.128)

Визначені у вказаних постановах суми штрафів позивач сплатив до Державного бюджету 06.02.2019 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій (а.с.129-130).

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною третьою статті 24 КЗпП України визначено, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Верховний Суд України у пункті 7 Постанови Пленуму від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що підставою притягнення підприємця до відповідальності є виявлення контролюючим органом факту фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Закон не містить відповідальності за не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 41 КУпАП фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо постанови від 22.12.2018 року №ЛВ3319/474/АВ/ФС про накладення штрафу у розмірі 223 380, 00 грн. винесену за порушення вимог ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, постанови Кабінету міністрів України №413 від 17.06.2015, - суд звертає увагу на наступні положення норм законодавства.

Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

За змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Отже, частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України і частиною 3 статті 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Штраф за частиною 2 статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу, що і стаття 265 КЗпП, і стаття 41 КУпАП були викладені в такій редакції Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014.

Вищезазначений закон передбачав введення статтею 265 КЗпП фінансових санкції для роботодавців - юридичних та фізичних осіб-підприємців, у вигляді штрафу у розмірі від 1 до 30 мінімальних заробітних плат за допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску та податків, порушення термінів виплати заробітної плати більш ніж за один місяць, виплати не в повному обсязі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.

Натомість стаття 41 КУпАП мала на меті запровадити штрафи для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин; за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв'язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Тобто ключової відмінністю цих двох статей є суб'єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за ст. 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст. 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого ч. 2 ст. 265 КЗпП і частини 3 ст. 41 КУпАП, повністю збігаються суб'єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Оскільки в обох нормах йдеться про юридичну відповідальність та одне й те саме правопорушення, для застосування ст. 61 Конституції України необхідно з'ясувати чи належить відповідальність, передбачена статтею 265 КЗпП України і статтею 41 КУпАП до одного виду.

Відповідно до частини 4 статті 72 КАС України постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2019 у справі №466/9906/18 (а.с.127) та Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2019 у справі №465/7631/18 (а.с.128), які набрали законної сили, ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 41 КУпАП, штраф накладений на позивача у розмірі 8 500, 00 грн за вищевказаними постановами позивач сплатила у добровільному порядку, - то вказані факти не потребують повторного доказування та є обов'язковими для врахування судом під час розгляду даної справи.

Відтак, в данному випадку ОСОБА_18 Сергіївну було притягнуто до відповідальності за порушення одних і тих самих вимог трудового законодавства фізичною особою-підприємцем за частиною 2 статті 265 КЗпП України та ч. 3 статті 41 КУпАП, тому повністю збігаються суб'єкт відповідальності і види порушення (як в даному випадку: допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Враховуючи вищенаведені ознаки, а також пріоритетність тлумачення, яке у найбільшій мірі відповідає інтересам людини, суд дійшов висновку, що правопорушення, передбачені у ч. 2 ст. 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачені у ч. 3 статті 41 КУпАП, належать до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно статті 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка висловлена у рішеннях «Надточій проти України», «Озтюрк проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів» «Равнсборг проти Швеції» гарантії прав людини, передбачені Конвенцією щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити кримінально-правовим за національним правом; колом адресатів та правовими наслідками для адресатів.

Тобто, гарантії, передбачені статтею 4 Протоколу № 7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й - будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється державою.

Таким чином, з огляду на те, що норми частини 2 статті 265 КЗпП України та статтею 41 КУпАП поширюються на невизначене коло осіб, а також передбачають покарання особи у значному розмірі, - їх можливо розглядати як кримінальне переслідування у розумінні Конвенції, навіть враховуючи те, що національне законодавство не визначає його кримінальним.

Як вже було зазначено вище, постанова Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2019 у справі №466/9906/18 та Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2019 у справі №465/7631/18 - є такими, що набрали законної сили, та, фактично 06.02.2019 були виконані позивачем шляхом сплати накладеного на неї штрафу у розмірі 8500,00 грн за кожною постановою відповідно.

Відтак притягнення позивача двічі за одне й те саме правопорушення порушує його права, передбачені статтею 61 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 року у справі №814/2156/16.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами (ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Частинами 1, 2 статті 7 Закону № 877-V передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, імя та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення) (ч. 3 ст. 7 Закону № 877-V).

Судом встановлено, що в наказі від 26.11.2018 року №2829-П, зазначено, що відвідування буде здійснюватися у ОСОБА_18 Сергіївна: юридична адреса Львівська обл., м.Львів, м.Винники, вул.Забава Приозерний, буд.1, фактична адреса: Львівська обл., м.Львів, вул.Стрийська, буд.104. Львівська обл., м,Львів, вул.Наукова, буд.4. Львівська обл., м.Львів, вул.Мазепи, буд.11, Львівська обл., м.Львів, вул.Садова, буд.11Б (ринок «Новий»), Львівська обл., пр.Чорновола, буд.67А (ринок «Старий Лицар»), Львівська обл., м.Львів. вул. Широка, буд.64. Львівська обл., м.Львів, вул.Кульпарківська, буд.124, Львівська обл., м.Львів, вул.Княгині Ольги (ринок «Провесінь»), ринок «Краківський», Львівська обл., м.Пустомити, вул.Грушевського, буд.64, Львівська обл., м. Пустомити, вул.Шевченка, буд.6.

Аналогічна інформація щодо місцезнаходження об'єкту перевірки вказана у направленні на проведення інспекційного відвідування від 26.11.2018 №2631 про проведення з 26.11.2018 по 27.11.2018 інспекційного відвідування у ОСОБА_18 Сергіївна щодо дотримання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обовязків.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру платників єдиного податку (а.с.158) ОСОБА_18 Сергіївна (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) здійснює господарську діяльність за адресами: вул. Кульпарківська, 124, вул. Сихівська, 12, вул. Медової Печери, 59, вул. Броньова.

Відповідачем не спростовано доводи позивача та не надано суду жодного доказу, який би підтвердив належність об'єкта перевірки за адресами: м. Львів, пр. Чорновола, 67А (ринок «Старий Лицар») та м. Львів, вул. Стрийська, буд. 104 суб'єкту підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 на праві власності чи на праві користування, чи доказів фактичного здійснення підприємницької діяльності у вказаному закладі.

Отже, відсутні правові підстави для визнання позивача суб'єктом перевірки, тобто таким, що порушив законодавство про працю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх доказів, які б спростовували твердження позивача, а відтак не довів у повному обсязі правомірності оскаржуваного припису № ЛВ 3319/474/АВ/П від 27.11.2018 та постанови № 3319/474/АВ/ФС від 22.12.2018 про накладення штрафу на позивача у розмірі 223 380, 00 грн, що є підставою для їх скасування.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне в порядку відшкодування стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений за звернення до суду із даним позовом.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати припис № ЛВ 3319/474/АВ/П від 27.11.2018 про усунення виявлених правопорушень, винесений головним державним інспектором Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_4 та постанову від 22.12.2018 № 3319/474/АВ/ФС про накладення штрафу у розмірі 223 380, 00 грн, винесену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області ОСОБА_5

Судовий збір в розмірі 4086 (чотири тисячі вісімдесят шість) грн 80 коп присудити на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (вул. Забава Приозерний, 1, м. Винники, Львівська область, 79495, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області (пл. Міцкевича, 8, м. Львів, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.04.2019.

Суддя Костецький Н.В.