Справа № 199/2464/19
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2464/19
РІШЕННЯ

Іменем України

17.04.2019 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Перетятько А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до суб'єкта владних повноважень - інспектора поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області у званні рядового поліції Синчука Івана Ігоровича, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 20 березня 2019 року о 06.50 год. в м. Дніпрі на пр. Кірова, буд. 56-Б, він керував транспортним засобом Volkswagen, модель LТ 35 D, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та був зупинений відповідачем, в результаті чого було складено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №100065, згідно якої на нього, за порушення вимог п.31.1., п.31.4. Правил дорожнього руху України, було накладено штраф у розмірі 680 грн.

Позивач зазначає, що, ознайомившись з оскаржуваною постановою, було встановлено, що відповідачем дана постанова винесена в порушення чинного законодавства України, оскільки органи поліції мали б перевірити протокол перевірки технічного стану автобуса, який видасться водію транспортного засобу. Більш того, 02 жовтня 2018 року автомобіль Volkswagen модель LТ 35 D державний реєстраційний номер НОМЕР_1 пройшов перевірку технічного стану ТЗ, що підтверджується протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00730-01400-18 від 02.10.2018 року, згідно якого вбачається, що після проведення технічного контролю даний транспортний засіб визнано технічно справним і дата наступного проходження обов'язкового технічного контролю не пізніше 02.04.2019 року.

Позивач наголошує, що відповідно до оскаржуваної постанови його притягують до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 31.4. ПДР, яким передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, тоді як, на переконання позивача, в положеннях п.31.4. ПДР визначені підстави для заборони експлуатації транспортних засобів, але, у порушення чинного законодавства України відповідачем в оскаржуваній постанові не визначено, які саме його дії не відповідають Правилам дорожнього руху України, відповідно до змісту п.31.4. зазначених Правил. Відповідач при складанні оскаржуваної постанови повинен був зазначити пункт та підпункт пункту порушення, яким передбачено ПДР, в результаті чого унеможливлено прийняття висновку щодо того який саме підпункт пункту 31.4 Правил дорожнього руху України порушено позивачем.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що з оскаржуваної постанови не вбачається, як перевірявся інспектором стан транспортного засобу на відповідність вимогам експлуатаційної документації виробника КТЗ та відповідачем жодним доказом не доведено його вини. На переконання позивача постанова не відповідає вимогам закону, у зв'язку з чим в позові заявлено вимогу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях та правом надання відзиву, натомість представник третьої особи надав до суду письмові пояснення на позовну заяву та DVD диск з відеозаписом, вважає позовні вимоги позивача безпідставними та просить відмовити у їх задоволені.

У своїх поясненнях третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, зазначає, що 20.03.2019 відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680 грн., в якій зазначено, що позивач керував транспортним засобом Volkswagen, модель LТ 35 D, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Дніпрі, по просп. Кірова, в районі будинку 56-Б, який не відповідає вимогам і стандартам ДСТУ, а саме скло має сколи та тріщини, чим порушив, п. п. 31.1 ПДР України та п 6.8.5 ДСТУ 3649.Третя особа зазначає, що на відео запису з нагрудного відео реєстратору, зафіксоване правопорушення, інкриміноване позивачу. Також зафіксовані пояснення позивача, який не заперечував проти даного правопорушення. Розгляд справи проводився згідно чинного законодавства, позивачу роз'яснено права відповідно до ст. 268 КУпАП.

Дослідив докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.03.2019 о 06:50 год. водій ОСОБА_1 (позивач) керував транспортним засобом Volkswagen, модель LТ 35 D, р/н НОМЕР_2, який не відповідає вимогам і стандартам ДСТУ, а саме вітрове скло має сколи та тріщини, чим порушив п.п.31 Правил дорожнього руху/ порушив п. 31.4 ПДР - керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації (а.с.12-14).

Постановою відповідача серії ЕАВ № 100065 на позивача за вчинене правопорушення накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. (а.с.12-14), що підтверджується відповідно копією постанови.

Спірні правовідносини виникли із дій суб'єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Розв'язуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного

Згідно ч. 1 ст. 33 «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку.

Обов'язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством (ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про дорожній рух»).

За ч. 2 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» експлуатація транспортних засобів також забороняється в разі: порушення вимог щодо їх переобладнання; порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв; виявлення технічних несправностей і невідповідності вимогам правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також неукомплектованості відповідно до призначення.

Пунктом 6.8.5 Вимог щодо безпечності технічного стану та методів контролювання ДСТУ 3649:2010 чітко визначено, щона вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Згідно положень п. 31.1 Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

За п. 31.4 Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: порушено інші елементи конструкції (п. 31.4.7.)

Посилання позивача на те, що його вина не доведена та те, що інспектором не зазначено підпункту ПДР, які він порушив, а також те, що транспортний засіб проходив перевірку технічного стану, а тому повністю відповідач вимогам закону, суд не бере до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до проколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00730-01400-18 (АК № 974401) від 02.10.2018, копія якого долучена до матеріалів справи, транспортний засіб Volkswagen, модель LТ 35 D, державний номерний знак НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним (а.с.16, 16 звор.), втім, вказаний технічний контроль було пройдено 02.10.2018, тоді як позивача було притягнуто адміністративної відповідальності за порушення п. 31.1 Правил дорожнього руху України майже через півроку після перевірки технічного стану - 20.03.2019, тобто транспортний засіб набув невідповідності стандартів вже після проходження технічного контролю та позивачем не було вжито жодних заходів для усунення вказаних невідповідностей, продовжуючи при цьому використання транспортним засобом у сфері перевезення пасажирів (маршрут №66 в м. Дніпро), стан якого не відповідав вимогам ДСТУ 3649:2010, порушуючи при цьому правила безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.5 Правил дорожнього руху України чітко наголошує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Крім того, з відеозапису нагрудної камери відповідача чітко вбачається, що транспортний засіб під керуванням позивача має дуже великі тріщини та сколи, що підтверджує наявність порушень Правил дорожнього руху України з боку позивача, крім того вказаного доказу сам позивач не заперечує вказаного факту.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

З огляду на вищенаведене суду надані належні та допустимі докази на підтвердження факту правомірності прийнятого відповідачем рішення та винесення оскаржуваної постанови. Всі дії та обставини, що зафіксовані на відеозапису, повністю відповідають письмовим поясненням, викладеним третьою особою.

Так, з оскаржуваної постанови та відеозапису суб'єкта владних повноважень вбачається, що позивачу роз'яснювалися права, передбачені статтею 268 КУпАП, строк і порядок оскарження цієї постанови, про що також свідчить його підпис в оскаржуваній постанові.

Оскаржувана позивачем постанова відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Порушень вимог статті 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з боку відповідача також не встановлено.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд не вбачає підстав для задоволення позову та приходить до висновку про відмову у його задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6-10, 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 72-77, 79, 90, ч. 5 ст. 139, ч. 1 та ч. 4 ст. 189, п. 2 ч. 1 ст. 241, ст.ст. 242-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до суб'єкта владних повноважень - інспектора поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області у званні рядового поліції Синчука Івана Ігоровича, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї