Справа № 160/1551/19
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року Справа № 160/1551/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., одноособово розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року відкрито провадження по справі №160/1551/19 за вищезазначеним позовом та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України та витребувано від третьої особи додаткові докази.
02 квітня 2019 року від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України надійшли пояснення, в яких зазначалося, що відповідно до пунктів 5 і 6 ОСОБА_3 та інформацією ДП "Держзовнішінформ" аналогічним легковому автомобілю Mercedes-Benz AMG GLE43 4МАТІС є автомобіль Mercedes-Benz GLE43 з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, a Mercedes-Benz AMG GLE43 4МАТІС Coupe - автомобіль Mercedes-Benz GLE43 Coupe з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель. Автомобілі Mercedes-Benz GLE43 з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель та Mercedes-Benz GLE43 Coupe з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель до 1 та 2 років експлуатації (включно) відповідно, було включено до Переліку. Розрахована у 2018 році згідно з Методикою середньоринкова вартість легкового автомобіля Mercedes-Benz GLE43 з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, 2016 року випуску та Mercedes-Benz GLE43 Coupe з об'ємом циліндрів двигуна 3.0 літра, дизель, 2016 року випуску становила відповідно 985 719,00 та 1 148 771,50 гривень (з ПДВ).
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 698463 ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі GLE 43 AMG 4 МАТІС, 2016 року випуску, загальний легковий універсал-В, об'єм циліндра двигуна 2996 куб. см., тип пального - бензин, державний номер НОМЕР_1.
Правомірність винесення контролюючим органом вищевказаного податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
У відповідності до положень ст.ст. 67, 68 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, а також неухильно додержуватись Конституції, законів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.
Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.
Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 ст. 267 Податкового кодексу України є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Відповідно до пунктів 267.5 та 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (п.п.267.6.2 п.267.6 статті 267 Податкового кодексу України).
Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Згідно статті 10 Податкового кодексу України транспортний податок належить до місцевих податків.
Постановою КМ України №66 від 18.02.2016 року затверджено ОСОБА_3 визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів. ОСОБА_3 встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.
Пунктами 13, 14 ОСОБА_3 визначення середньо-ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України за №66 від 18.02.2016 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї ОСОБА_3 розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо-ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального. Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального.
Пунктом 2 ОСОБА_3 визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403.
Пунктом 5 ОСОБА_3 визначено, що ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.
За змістом пункту 6 ОСОБА_3 аналогічними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий об'єм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація.
За наявності кількох аналогів аналогічним автомобілем є автомобіль одного виробника (країни-виробника ) ( пункт 7 ОСОБА_3).
Пунктом 8 ОСОБА_3 визначено, що у разі коли неможливо визначити ціну ідентичного нового автомобіля в Україні (немає необхідних довідкових даних) допускається використання даних щодо аналогічних автомобілів.
У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об'єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті (пункт 13 ОСОБА_3).
Позивач позовні вимоги обґрунтовує, зокрема тим, що належний йому транспортний засіб не є у 2018 році об'єктом оподаткування відповідно до статті 267 Податкового кодексу України, оскільки його середньоринкова вартість становить менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати, а податковим органом при визначенні вартості не враховано модель транспортного засобу.
Як зазначалося судом вище, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2018 року визначена у розмірі 3 723 грн.
Таким чином, об'єктом оподаткування у 2018 році є легкові автомобілі, середньо-ринкова вартість яких станом на 01.01.2018 року становить понад 1 396 125 грн. (375х3723).
Позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав суду роздруківку з офіційного сайту Мінекономрозвитку про середньоринкову вартість транспортного засобу в розмірі 826946,10 грн., в якій значиться транспортний засіб "MERCEDES-BENZ", модель: GLE, об'єм циліндрів двигуна 3,0 внутрішнього згорання, тип пального бензин, 2016 року випуску, витяг з Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню у 2018 році, згідно якого значиться "MERCEDES-BENZ", модель: GLE 43 4 MATIC, об'єм циліндрів двигуна 3,0, бензин.
Відповідачем, на підтвердження визначення об'єкта оподаткування, надано суду роздруківку з офіційного сайту Мінекономрозвитку про середньоринкову вартість транспортного засобу в розмірі 1148771,50 грн., в якій значиться транспортний засіб "MERCEDES-BENZ", модель: GLE, 43 Coupe, об'єм циліндрів двигуна 3,0 внутрішнього згорання, тип пального бензин, 2016 року випуску, відомість про обєкт оподаткування - "MERCEDES-BENZ", модель: GLE 43 AMG 4 MATIC об'єм циліндрів двигуна 3,0, бензин, 2016 року випуску.
Отже, з представлених суду сторонами доказів вбачається, що, як і позивачем, так і податковим органом, для визначення об'єкта оподаткування із офіційного сайту Мінекономрозвитку взято аналогічний автомобіль, оскільки ідентичного автомобіля на сайті не значиться (відсутній автомобіль ідентичної моделі).
При цьому, суд зазначає, що у відповідності до вимог ОСОБА_3 визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою КМ України №66 від 18.02.2016 року, аналогічним є автомобіль, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий об'єм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація.
З представлених суду доказів та пояснень вбачається, що відповідачем для визначення позивачу податкового зобов'язання обрано модель автомобіля із типом кузова COUPE (купе), в той час коли згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачу належить транспортний засіб із типом кузова - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, що не є тотожним.
Тому суд приходить до висновку, що податковим органом невірно враховано аналогічну модель автомобіля позивача (за типом кузова) для визначення об'єкта оподаткування у 2018 році.
Враховуючи наведене, 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановлених законом на 1 січня 2018 року становить суму в 1396125,00 грн., що є більшою а ніж середньоринкова вартість автомобіля, що належить позивачу.
Згідно п.14 ОСОБА_3, Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального.
На коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно додатком 1 та додатком 2 ОСОБА_3 впливає строк експлуатації транспортних засобів та нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів. При цьому, технічний стан автомобіля відповідно до ОСОБА_3 не впливає на обрахунок середньоринкової вартості автомобіля. Однак, розбіжності між ідентичними автомобілями можуть стосуватися, зокрема, технічного стану легкового автомобіля.
Наведені положення свідчать, що при визначенні середньоринкової вартості легкових автомобілів повинні враховуватись певні ознаки, параметри і характеристики транспортного засобу.
Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Отже, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку податковим органом інформація про автомобіль позивача, яка розрахована у відповідності до вищенаведеної ОСОБА_3.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №822/1809/16.
Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що ключовим моментом у питанні надання правової оцінки спірному податковому повідомленню-рішенню є встановлення наявності або відсутності у контролюючого органу при визначені оскаржуваного податкового зобов'язання інформації про вартість конкретного транспортного засобу, яка була отримана від органу, уповноваженого її визначати.
Тому для повного з'ясування обставин у даній справі, суд зобов'язаний був витребувати у відповідача або у міністерства економічного розвитку та торгівлі України, інформацію, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.
Суд зазначає, що він не може підміняти органи державної влади та здійснювати покладені на них повноваження, зокрема здійснювати розрахунок середньоринкової вартості автомобіля на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, оскільки вказаний розрахунок не може бути достовірним доказом, тому що не враховує певних параметрів, які були актуальні на час визначення податкового зобов'язання.
Аналіз викладених позицій Верховного Суду у взаємозв'язку з викладеними положеннями Податкового кодексу України дають підстави для висновку, що контролюючий орган може визначити податкове зобов'язання з транспортного податку лише у разі надходження від Міністерства економічного розвитку та торгівлі України інформації про середньоринкову вартість транспортного засобу.
Чинне законодавство виключає можливість визначення контролюючим органом податкового зобов'язання з транспортного податку в інший спосіб, зокрема шляхом проведення визначення середньоринкової вартості транспортного засобу за власною ініціативою, у тому числі на підставі даних та інформації, розміщеної на сайті Міністерства.
Проте в матеріалах справи відсутні докази з приводу того, що Головне управління ДФС у Дніпропетровській області на момент визначення позивачеві транспортного податку отримало від Міністерства економічного розвитку та торгівлі України інформацію про середньоринкову вартість автомобіля позивача у 2018 році, а також відсутні докази про те, що середньоринкова вартість належного позивачу на праві власності, або аналогічного, в розумінні п.6 затвердженої ОСОБА_3 автомобіля, становить 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2018 року.
А тому, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що автомобіль позивача зазначений у Переліку легкових автомобілів, розміщеному на офіційному веб- сайті Мінекономрозвитку, та є об'єктом оподаткування у 2018 році.
Суд не враховує посилання відповідача на практику Верховного Суду по справам №820/4876/17, №813/3583/17, №802/1912/17-а та критично оцінює посилання представника відповідача на вищевказану постанову Верховного Суду, оскільки зазначені справи містить інші фактичні обставини. У справах, що розглядалися не ставилося питання щодо невірного врахування контролюючим органом аналогічної моделі автомобіля (за типом кузова) для визначення об'єкта оподаткування у 2018 році.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вєстберга таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 17 квітня 2019 року.

Суддя О.М. Неклеса