Справа № 128/405/19
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/405/19
РІШЕННЯ

Іменем України

16.04.2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Кравчука Сергія Олеговича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАB № 900628 від 07.02.2019 року, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що він 07 лютого 2019 року приблизно об 11:25 год. керував транспортним засобом ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 на автошляху М-12. В цей час, при в'їзді на ринок його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з тих підстав, що він нібито порушив вимоги дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», чим порушив п. 8.4 ПДР України, за що частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку з чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 255 грн.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є незаконним, необґрунтованим, а оскаржувана постанова - такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Вказує, що в порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, інспектор поліції не роз'яснив йому права і обов'язки, визначені Конституцією України та КУпАП. Крім того, він відмовив йому в розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористатися послугами адвоката.

Винесена інспектором постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 900628 від 07.02.2019 року не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

Також зазначає, що до матеріалів справи не долучено відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Вважає, що працівник патрульної поліції не мав права притягти його до адміністративної відповідальності без доказів та без з'ясування всіх обставин справи. Відповідачем фактично не зафіксовано порушення ним вимог дорожнього знаку, яке б доводило його вину.

Вказує, що він чітко дотримується правил дорожнього руху, тому 07 лютого 2019 року він рухався на ринок в колоні автомобілів, які своїми габаритами не давали йому технічної можливості побачити попереду дорожній знак, який забороняв йому здійснювати рух на своєму автомобілі, а отже, не маючи іншої можливості, був змушений здійснити подальший рух, порушивши вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», тобто діяв в стані крайньої необхідності. Тому, в силу ст. 18 КУпАП, такі свої дії не вважає адміністративним правопорушенням.

Також поліцейський не взяв до уваги його пояснення, в яких він зазначив, що не згоден з вказаними в постанові фактами. Винним себе не вважає, зазначає, що діяв в стані крайньої необхідності і вважає, що заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАB № 900628 від 07.02.2019 року та закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання повторно не з'явились без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись судом завчасно та належним чином. Заяв про розгляд справи без їхньої участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 900628 від 07 лютого 2019 року, позивача по справі ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн., а саме за те, що він, 07 лютого 2019 року об 11:25 год., куруючи автомобілем НОМЕР_2, на автодорозі М 12 349 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», чим порушив п. 8.4. ПДР України, що підтверджується сканкопією вказаної постанови (а.с. 14-15).

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що також визначено ст. 251 КУпАП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених і наведених судом обставин, суд вважає позов обґрунтованим, на спростування викладених в позові обставин відповідачем у запропонований судом строк відзив на позов не подано, в зв'язку з чим оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження по справі - закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 23, 38, 188-42ч. 1, 251 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАB № 900628 від 07.02.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП КУпАП - закрити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Вінницький районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.А. Ганкіна